ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3416/25 Справа № 185/7635/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Бондаренко В. М. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Городничої В.С.,
суддів: Петешенкової М.Ю., Красвітної Т.П.,
                        за участю секретаря судового засідання — Гвоздєва М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпрі апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Лаврищев Віктор В`ячеславович, на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 грудня 2024 року про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи, у складі судді Бондаренко В.М. у цивільній справі №185/7635/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа — Павлоградський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про виключення відомостей про батьківство з актового запису про народження дитини, –
                                                       
                                        ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться вищевказана цивільна справа.
В ході підготовчого провадження у справі, ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 грудня 2024 року частково задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 -  адвоката Лаврищева В.В. про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи.
       Призначено у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Павлоградський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про виключення відомостей про батьківство з актового запису про народження дитини, судову молекулярно-генетичну експертизу, на вирішення якої поставити наступне питання:
       - чи являється  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, біологічним батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Павлоград Дніпропетровської області, матір`ю якого є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ?
       Проведення судової молекулярно-генетичної експертизи доручено експертам Львівськогонауково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України.
       Попереджено експертів Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків.
       Про день та час проведення судової молекулярно-генетичної експертизи (відібрання біологічних зразків) вирішено повідомити сторін у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
       Зобов`язано позивача ОСОБА_1 на вимогу експерта з`явитися до Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України для проведення судової молекулярно-генетичної експертизи (відібрання біологічних зразків).
       Зобов`язано відповідача ОСОБА_2 на вимогу експерта з`явитися разом з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України для проведення судової молекулярно-генетичної експертизи (відібрання біологічних зразків).
       Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 108 ЦПК України вирішено надати експертам, які будуть проводити експертизу, дозвіл на часткове або повне знищення об`єктів дослідження.
       Роз`яснено сторонам про наслідки ухилення від участі в експертизі відповідно до ст.109 ЦПК України - у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.
       Оплату за проведення судової молекулярно-генетичної експертизи у справі покладено на позивача ОСОБА_1 .
       Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи (а.с.23-26 Том ІІ).
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що для з`ясування обставин, що мають значення для справи, потрібні спеціальні знання у відповідній галузі і від встановлення обставин, на які посилаються сторони, залежить можливість розгляду справи по суті. Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції керувався тим, що на час проведення експертизи, необхідний значний проміжок часу. Разом з цим суд першої інстанції зазначив, що проведення зазначеної експертизи доцільно у Львівському науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України, враховуючи, що відповідач разом із дитиною перебувають у Німеччині та за для безпеки дитини під час воєнного стану на території України, забезпечуючи насамперед найбільш можливу в сучасних умовах безпеку дитини, для проведення експертизи слід обрати установу, яка територіально наближена до кордону з Україною. При цьому наголошено, що відібрання біологічних зразків за кордоном та їх транспортування, з метою проведення експертизи, не можуть бути враховані судом, так як транспортування біологічних зразків, відібраних за кордоном у порядку виконання доручень судів є нормативно неврегульованим. 
Не погоджуючись з ухвалою суду, у січні 2025 року  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Лаврищев В.В., подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права в частині визначення місця проведення експертизи та експертної установи, ставить питання про скасування ухвали суду в частині доручення проведення судової молекулярно-генетичної експертизи експертам Львівського НДЕКЦ МВС України та ухвалити в цій частині нове рішення, а саме: доручити проведення судової молекулярно-генетичної експертизи експертам Дніпропетрвоського НД ЕКЦ МВС України.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не врахована та обставина, що позивач є співробітником УСБУ у Дніпропетровській області, який проходить військову службу за контрактом в офіцерському складі та не може самовільно покинути місце служби без дозволу командира. Також зазначив, що його перебування може не збігатись з розташуванням частини, а він не матиме змоги з`явитись до іншого гарнізону за першою вимогою експерта для відібрання біологічних зразків.
Крім цього наголосив, що має ще трьох дітей на своєму утриманні (5 років — дитина від попереднього шлюбу, 1,5 років, та 6 місяців). Посилається на те, що його дружина не впорається без нього самостійно з трьома такими маленькими дітьми, під час коли він буде перебувати декілька днів у поїздці до Львова для надання біологічних зразків, що також наражає як його дружину, так і дітей на небезпеку під час підвищеної загрози атак рф на м. Дніпро. Вважає, що суд першої інстанції не врахував балансу інтересів сторін при виборі експертної установи. 
У березні 2025 року ОСОБА_2 , скориставшись своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, подала відзив на апеляційну скаргу, в якій просила залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 , а ухвалу суду залишити без змін, посилаючись на обґрунтованість та законність ухвали суду. Зазначила, що судом першої інстанції визначено про попередження сторін про дату та час проведення експертизи, що дозволить позивачеві своєчасно написати заяви про відпустку військовослужбовця та прибути до місця проведення експертизи у Львові, а доводи скаржника про самовільне покинення місця служби без дозволу командира не відповідає встановленому порядку військовослужбовця у вибутті у відпустку. 
       Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
       Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.         Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1  не підлягає задоволення, з таких підстав.
Постановляючи ухвалу про призначення у справі судової експертизи, суд першої інстанції виходив із того, що для з`ясування обставин, що мають значення для справи, потрібні спеціальні знання у відповідній галузі і від встановлення обставин, на які посилається позивач, залежить можливість розгляду справи по суті, зокрема, з`ясування чи є ОСОБА_1 біологічним батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також проведення молекулярно-генетичної експертизи доручено Львівському НД ЕКЦ МВС України з урахуванням перебування відповідача разом із дитиною і Німеччині, відтак, зазначена установа є територіально наближеною до кордону з Україною, що є безпечним для відповідача та дитини. 
Колегія судів повністю погоджується з висновком суду в частині визначення установи, яка буде проводити вказану експертизу, виходячи з наступного. 
Судом встановлено, що відповідачка – ОСОБА_2 , разом з малолітнім ОСОБА_1 , перебувають за межами країни, а саме, знаходяться під тимчасовим захистом від війни у Німеччині.
       Враховуючи, що на території України введено воєнний стан та тривають обстріли з боку російської федерації, забезпечуючи насамперед найбільш можливу в сучасних умовах безпеку дитини, суд вважає, що для проведення експертизи слід обрати установу, яка територіально наближена до кордону з Україною, а саме, Львівський науково-дослідний експертно-криміналістичний центр МВС України, який знаходиться у м. Львові.
       Доводи представника відповідачки щодо відібрання біологічних зразків за кордоном та їх транспортування, з метою проведення експертизи, не можуть бути враховані судом, так як транспортування біологічних зразків, відібраних за кордоном у порядку виконання доручень судів є нормативно неврегульованим.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. 
Відповідно до частини 1 статті 104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.
Як роз`яснено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).
Колегія суддів наголошує, що доводи скаржника щодо вирішення питання доручення Львівському НД ЕКЦ МВС України проведення експертизи у справі є помилковим не можна прийняти до уваги, адже суд першої інстанції виходив виключно з інтересів та безпеки дитини, а не інтересів самої відповідачки, як зазначає позивач. 
Так, доводи скаржника про те, що він, як військовослужбовець та батько трьох дітей, не зможе своєчасно прибути до експертної установи у Львові, не можуть слугувати підставою для скасування ухвали суду першої інстанції в цій частині, адже скаржником не надано жодного доказу того, що він позбавлений можливості виїзду до місця призначення, перебуваючи на військовій службі, як і не надано доказів, що він не має права на відпустку. При цьому, наявність у скаржника інших дітей не може братись в рахунок виїзду позивача з міста та залишення їх з дружиною на декілька днів, що буде загрожувати їм, адже експерти обраної судом установи заздалегідь повідомляють про день та час проведення призначеної генетичної експертизи, що дозволить скаржникові своєчасно підготуватись до такого виїзду, про що вказано судом першої інстанції в ухвалі суду.
Колегія суддів наголошує, що суд першої інстанції вірно з`ясував фактичні обставини, зазначивши, що в інтересах дитини, у якої будуть відбиратись біологічні зразки, доцільно буде обрати експертну установу, яка територіально наближена до кордону з Україною та яка не перебуває у прифронтовій зоні, враховуючи, що відповідач з дитиною перебувають у Німеччині. Доводи скаржника про те, що відповідач, перетнувши кордон з Україною, обов`язково відвідає своїх рідних у Дніпропетровській області, щоб дозволило проводити таку експертизу у м. Дніпрі, є припущенням скаржника та не має істотного значення для обрання судом такої експертної установи, а тому і не береться колегією суддів до уваги.
Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 12, частини 1 статті 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За положеннями статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Тобто, серед джерел доказів, відповідно до статті 76 ЦПК України, крім іншого, є висновок експерта.
Враховуючи те, що метою цивільного судочинства є повний та всебічний розгляд справи із дослідженням всіх матеріалів, доказів та встановленням дійсних обставин справи, суд не має права позбавляти учасника справи можливості довести обставини, які мають значення для справи і на які він може посилатися як на підставу своїх вимог.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність проведення судової молекулярно-генетичної експертизи саме Львівським НД ЕКЦ МВС України.
Приведені в апеляційній скарзі доводи скаржника колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони не впливають на законність постановленої ухвали про призначення та проведенні експертизи саме зазначеною експертною установою, оскільки ґрунтуються на незгоді скаржника з таким вибором експертної установи, та аж ніяк не забезпечують безпечне перебування дитини на території України під час воєнного стану. 
Наведені доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції щодо визначення місця проведення судової молекулярно-генетичної експертизи, а також не свідчать про порушення судом норм процесуального права, які б могли бути підставою для скасування ухвали суду.
Згідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції без змін.
       Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, –

УХВАЛИЛА:

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Лаврищев Віктор В`ячеславович — залишити без задоволення.
       Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 грудня 2024 року — залишити без змін.
       
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені “02” квітня 2025 року.
Повний текст постанови складено “07” квітня 2025 року.

       Головуючий:                                                          В.С. Городнича

       Судді:                                                                  М.Ю. Петешенкова

                                                                                Т.П. Красвітна