КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження                                                             Доповідач- Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/5154/2025

П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
  м. Київ                                                                                  Справа № 757/11319/24-ц
 
24 лютого 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів  Судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді  - Ратнікової В.М.
суддів                         - Борисової О.В.    
                                    - Левенця Б.Б.
при секретарі             - Уляницькій М.В.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» - Ткачук Ольги Вікторівни на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 12 листопада 2024 року, постановлену під головуванням судді         Вовк С.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк», треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмету позову на стороні відповідача: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Малий Олексій Сергійович, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Корольов Михайло Андрійович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-  
 
в с т а н о в и в:
 
У березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до  Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету позову на стороні відповідача, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Малий Олексій Сергійович, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Корольов Михайло Андрійович, в якому просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню, вчинений 28 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малим Олексієм Сергійовичем виконавчий напис за реєстровим номером 3916, за яким стягнуто заборгованість у безспірному порядку у сумі 10 594 049,05 гри з ОСОБА_1 на користьПублічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк», що виникла внаслідок невиконания/неналежного виконання умов кредитного договору № 17-K/19-VIP від 07 серпня 2019 року за період з 02 червня 2021 року по 24 грудня 2021 року, а також суму, що сплачена за вчинення виконавчого напису, у розмірі 9 900,00 гри шляхом звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 .
Позовні вимоги обгрунтовував тим, що 07 серпня 2019 року між ним, як позичальником, та ПАТ Акціонерний банк «Укргазбанк», як позикодавцем, укладено кредитний договір № 17- K/19-VIP за умовами якого, банк відкриває позичальнику відновлювальну відкличну кредитну лінію, із загальним лімітом 8 000 000,00 грн на задоволення споживчих потреб позичальника.
Пунктом 2.1. кредитного договору передбачено, що згідно договору іпотеки від 07 серпня 2019 року, укладеного одночасно з цим договором між банком та позичальником, у забезпечення виконання зобов`язань за цим договором банком приймається в іпотеку наступна житлова нерухомість: квартира, загальною площею 168,10 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .
07 серпня 2019 року між позивачем та відповідачем було укладено договір іпотеки (без оформлення заставної), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О. та зереєстрований в реєстрі за № 2219.  
Згідно з п. 1.1. договору іпотеки, з урахуванням договору про внесення змін та доповнень № 1 від 02 червня 2021 року до договору іпотеки, цей договір забезпечує всі вимоги іпотекодержателя, які виникають з кредитного договору № 17-K/19-VIP від 07 серпня 2019 року, а також будь-якими додатковими угодами до нього, за умовами якого іпотекодавець зобов`язаний іпотекодержателю повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені кредитним договором (прострочена заборгованість), а також комісії та неустойку у розмірі і випадках, передбачених кредитним та цим договорами.
Відповідно до п. 2.1. договору іпотеки, з урахуванням договору про внесення змін та доповнень № 1 від 02 червня 2021 року до договору іпотеки, предметом іпотеки є нерухоме майно - квартира    АДРЕСА_3 .
02 червня 2021 року до договору іпотеки між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору, якою визначено, що на дату укладання цієї додаткової угоди, згідно кредитного договору, відновлювальна відклична кредитна лінія стає строковим кредитом (п. 1 Додаткової угоди № 2).
Відповідно до пункту 2 додаткової угоди № 2 сторони домовились, що на дату укладання цієї додаткової угоди сума основної заборгованості за кредитним договором складає 9 412 661,55 грн.
Позивач зазначав, що банк, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування», зобов`язаний був здійснити досудове врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту. З боку банку цього зроблено не було, а тому у нотаріуса були відсутні підстави для офіційного визнання факту наявності безспірної заборгованості за кредитним договором щодо дострокового повернення всієї суми кредиту і, відповідно, вчинення виконавчого напису.
Крім того, пунктом 6 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції чинній на час укладання додаткової угоди №2 та вчинення нотаріальної дії) передбачено, що у разі прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню па території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит (в тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COV1D-19), виконання зобов`язань зі сплати платежів) споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення.
Всупереч вимогам Закону України «Про споживче кредитування» нотаріусом за період з 02 червня 2021 року по 24 грудня 2021 року запропоновано стягнути знього, позичальника (споживача послуг) нараховані платежі, передбачені кредитним договором за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язань за цим договором, а також проценти за кредитом за збільшеною процентною ставкою у розмірі 22% замість 17%.
Вважав, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином як у безспірності розміру заборгованості, з метою погашення якої запропоновано звернути стягнення за виконавчим написом, так і у самому розмірі такої заборгованості, а відтак, достатніх підстав для вчинення оскаржуваного виконавчого напису не було, тому виконавчий напис № 3916 від 28 грудня 2021 року підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.
 
Одночасно з позовом представникомпозивача ОСОБА_1 адвокатом Митрюшиним Дмитром Федоровичем подана заява про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, відкритому приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Корольовим Михайлом Андрійовичем (адреса: 01001, м. Київ, вулиця Велика Житомирська, буд. 25/2, прим. № 3), що здійснюється на підставі виконавчого документу, а саме: виконавчого напису за реєстровим номером 3916, вчиненого 28 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малим Олексієм Сергійовичем.
Вимоги заяви обгрунтовані тим, що на підставі оспорюваного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Корольовим М.А. здійснюються виконавчі дії щодо звернення стягнення на нерухоме майно заявника (позивача у справі), а тому невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.
 
Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 12 листопада 2024 року заяву представника позивача про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету позову на стороні відповідача: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Малий Олексій Сергійович, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Корольов Михайло Андрійович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задоволено.
Зупинено стягнення у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, відкритому приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Корольовим Михайлом Андрійовичем (адреса: 01001, м. Київ, вулиця Велика Житомирська, буд. 25/2, прим.                № 3), що здійснюється на підставі виконавчого документу, а саме: виконавчого напису за реєстровим номером 3916, вчиненого 28 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малим Олексієм Сергійовичем, за яким стягнуто заборгованість у безспірному порядку у сумі 10 594 049, 05 грн з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк», що виникла внаслідок невиконання/неналежного виконання умов Кредитного договору № 17-K/19-VIP від 07 серпня 2019 року за період з 02 червня 2021 року по 24 грудня 2021 року, а також суму, що сплачена за вчинення виконавчого напису, у розмірі 9 900,00 грн шляхом звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , до набрання законної сили остаточним рішенням у даній справі.
 
Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, представник відповідача Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» - Ткачук Ольга Вікторівна подала апеляційну скаргу, в якій за результатом апеляційного перегляду справи просить скасувати ухвалу Печерського районного суду м. Києва про забезпечення позову від 12 листопада 2024 року у справі №757/11319/24-ц та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1  про забезпечення позову.
В обґрунтування змісту вимог апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, задовольняючи заяву позивача про забезпечення позову, порушив права АБ «Укргазбанк» як заставодержателя та стягувача у виконавчому провадженні.  
До того ж, постановляючи ухвалу про застосування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції не навів жодного обґрунтування наявності правових підстав (з посиланням на відповідні докази) для застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису; не зазначив, яким чином вжиття саме таких заходів забезпечення позову буде гарантією задоволення законних вимог позивача.
Також судом першої інстанції не враховано, що Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо діяльності приватних виконавців та примусового виконання судових рішень, рішень інших органів (посадових осіб) у період дії воєнного стану» від 27 липня 2022 року № 2455-1Х внесено зміни, зокрема, у пункт 10-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" (Відомості Верховної Ради України, 2016 р., № 30, ст. 542; із змінами, внесеними Законом України від 15 березня 2022 року № 2129-ІХ), на законодавчому рівні встановлено заборону виконання виконавчих написів у період дії воєнного стану.
Отже, на думку сторони відповідача, на даний час відсутній будь-який реальний ризик утруднення чи неможливості виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову, у разі його ухвалення на користь позивача, у зв`язку із чим відсутні підстави для застосування таких заходів.
 
У відзиві на апеляційну скаргупредставник позивача ОСОБА_1 - адвокат Митрюшин Дмитро Федорович просить апеляційну скаргу представника відповідача Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» - Ткачук Ольги Вікторівни залишити без задоволення, а ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 12 листопада 2024 року - без змін.
Зазначає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення заяви позивача про забезпечення позову, оскільки застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса, який оскаржується боржником у судовому порядку, є адекватним та ефективним способом забезпечення позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
При цьому, при зверненні до суду із заявою про забезпечення позову позивачем надано суду докази здійснення відповідних виконавчих дій спрямованих на виконання за виконавчим написом, який оскаржується боржником в судовому порядку.
Посилання відповідача на Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо діяльності приватних виконавців та примусового виконання судових рішень, рішень інших органів (посадових осіб) у період дії воєнного стану» від 27 липня 2022 року № 2455-ІХ, яким були внесені зміни до пункту 10-2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», сторона позивача вважає недоречними, оскільки Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих особливостей організації примусового виконання судових рішень і рішень інших органів під час дії воєнного стану» від 11 квітня 2023 року № 3048-ІХ були внесені зміни до пункту 10-2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» шляхом викладення його в новій редакції.
З огляду на викладене, сторона позивача вважає, що апеляційна скарга відповідача на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 12 листопада 2024 року про забезпечення позову у справі № 757/11319/24-ц задоволенню не підлягає.
 
У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник відповідача Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» - Ткачук Ольга Вікторівна підтримала доводи апеляційної скарги та просила їх задовольнити.
Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Митрюшин Дмитро Федорович просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги відповідача.
Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету позову на стороні відповідача: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Малий Олексій Сергійович, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Корольов Михайло Андрійович в судове засідання не з?явились. Про день та час слухання справи судом апеляційної інстанції зазначені учасники справи повідомлялись у встановленому законом порядку.
Відповідно до вимог статті 128, 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у відсутності третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету позову на стороні відповідача: Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Малого Олексія Сергійовича, Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова Михайла Андрійовича.
Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
 
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк», треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмету позову на стороні відповідача: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Малого Олексій Сергійович, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Корольов Михайло Андрійович.
Матеріально-правова вимога позивача ОСОБА_1 до відповідачів, щодо якої він просить ухвалити рішення, зводиться до визнання таким, що не підлягає виконанню, вчиненого 28 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малим Олексієм Сергійовичем виконавчого напису за реєстровим номером 3916, за яким стягнуто заборгованість у безспірному порядку у сумі 10 594 049,05 гри з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк», що виникла внаслідок невиконания/неналежного виконання умов кредитного договору № 17-K/19-VIP від 07 серпня 2019 року за період з 02 червня 2021 року по 24 грудня 2021 року, а також суми, що сплачена за вчинення виконавчого напису, у розмірі 9 900,00 грн шляхом звернення стягнення на квартиру   АДРЕСА_1 .
Одночасно із позовом представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Митрюшиним Дмитром Федоровичем подана заява про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, відкритому приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Корольовим Михайлом Андрійовичем, що здійснюється на підставі виконавчого документу, а саме: виконавчого напису за реєстровим номером 3916 вчиненого 28 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малим Олексієм Сергійовичем.
Вимоги заяви обгрунтовані тим, що предметом даного позову є визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, однак на підставі оспорюваного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Корольовим М.А. здійснюються виконавчі дії щодо звернення стягнення на нерухоме майно заявника (позивача у справі), а тому наявні всі законні підстави для застосування заходу забезпечення позову, передбаченого пунктом 6 частини першої статті 150 ЦПК України, шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується позивачем (боржником) у судовому порядку.
Оскільки з метою забезпечення звернення стягнення на нерухоме майно боржника (позивача у справі) в рамках виконавчого провадження було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , то зупинення стягнення за виконавчим написом нотаріуса до набрання законної сили рішення у цій справі не призведе до спричинення збитків для Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк», узв`язку із цим немає необхідності у зустрічному забезпеченні.
 
Задовольняючи заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд першої інстанції свій висновок мотивував тим, що предметом спору є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не вжиття заходів забезпечення позову може привести до утруднення виконання рішення суду, тому наявні підстави для задоволення заяви.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (частина друга статті 149 ЦПК України).
У статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, зокрема зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.
Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі  № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) сформульовано висновок про те, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.
Окрім цього, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд також має здійснити оцінку обґрунтованості доводів протилежної сторони (відповідача) щодо відсутності підстав та необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову з урахуванням зокрема того, чи порушує вжиття відповідних заходів забезпечення позову (у вигляді заборони третім особам вчиняти певні дії щодо предмета спору тощо) права відповідача або вказаних осіб, а відповідно чи порушується при цьому баланс інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу та яким чином; чи спроможний відповідач фактично (реально) виконати судове рішення в разі задоволення позову, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав та чи спроможний позивач захистити їх в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, якщо захід забезпечення позову не буде вжито судом.
Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.
При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий напис нотаріуса належить до виконавчих документів.
Розглядаючи заяву  ОСОБА_1 , суд першої інстанції врахував зазначені положення закону та надав належну оцінку доводам про забезпечення позову.
Судом першої інстанції враховано, що в провадженні Печерського районного суду м. Києва перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк», треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмету позову на стороні відповідача: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Малий Олексій Сергійович, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Корольов Михайло Андрійович, в якому він просить визнати таким, що не підлягає виконанню, вчинений 28 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малим Олексієм Сергійовичем виконавчий напис за реєстровим номером 3916, за яким стягнуто заборгованість у безспірному порядку у сумі 10 594 049,05 гри з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк», що виникла внаслідок невиконания/неналежного виконання умов кредитного договору № 17-K/19-VIP від 07 серпня 2019 року за період з 02 червня 2021 року по 24 грудня 2021 року, а також суму, що сплачена за вчинення виконавчого напису, у розмирі 9 900,00 гри шляхом звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 .
Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 28 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малим Олексієм Сергійовичем, позивач ОСОБА_2 вказував, що приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Корольовим Михайлом Андрійовичеч відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2 здійснюється примусове виконання вказаного виконавчого напису, у тому числі, шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить боржнику (позивачу у справі)  ОСОБА_1.
 Отже, невжиття заходів забезпечення позову може призвести до стягнення коштів з його доходів та передчасної примусової реалізації майна, яке здійснюється на підставі оспорюваного виконавчого напису до закінчення розгляду зазначеного позову.
Установивши, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення заяви позивача  ОСОБА_1 та про наявність передбачених законом підстав для застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі цього  виконавчого напису, що спрямовано на ефективний захист прав позивача у разі задоволення позову.
Наведений захід забезпечення позову відповідає вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову і спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, який при вирішенні питання про забезпечення позову у межах вимог чинного ЦПК України здійснив належну оцінку доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності і обґрунтованості заявлених вимог щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, наявності зв`язку між конкретним заходом  забезпечення позову і предметом позовної вимоги, ймовірність ускладнення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів та, встановивши, що у разі реалізації виконавцем під час примусового виконання оспорюваного виконавчого напису нотаріуса майна позивача та подальшого задоволення позову і визнання цього напису таким, що не підлягає виконанню, ефективний захист або поновлення порушених прав позивача буде неможливим, оскільки спірний виконавчий напис буде вже виконано, зробив обґрунтований висновок про наявність передбачених законом підстав для застосування заходів забезпечення позову.
Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що позивачем не обґрунтовано заяву про забезпечення позову та не надано належних та допустимих доказів на підтвердження намірів відповідача відчужити спірне нерухоме майно є безпідставними, оскільки позивачем доведено необхідність вжиття вказаного заходу забезпечення позову.
Посилання в апеляційній скарзі на відсутність будь-яких загроз невиконання чи утруднення виконання рішення у даній справі, оскільки на законодавчому рівні, а саме у пункті 10-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження", встановлено заборону виконання виконавчих написів у період дії воєнного стану, не впливають на правильність  висновків суду першої інстанції в частині вирішення питання про забезпечення позову і не дають підстав вважати, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, оскільки Закон України «Про виконавче провадження» є спеціальним нормативно-правовим актом, який визначає порядок і умови примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку. Тоді як у справі, яка переглядається, виник спір щодо оскарження вчиненого нотаріусом виконавчого напису за позовом боржника до стягувача, на користь якого було вчинено виконавчий напис, та заявник ставить під сумнів законність набуття               ПАТ Акціонерний банк «Укргазбанк»права на звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , на підставі оспорюваного виконавчого напису нотаріуса.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).
Одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову, метою якого є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
 Колегія суддів апеляційного суду вважає обґрунтованими підстави та мотиви ухвали суду першої інстанції для задоволення заяви позивача  ОСОБА_1  про забезпечення позову і відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача про те, що оскаржувана ухвала постановлена без належної оцінки наданих заявником доказів та їх належного обґрунтування.
Отже, доводи апеляційної скарги відповідача, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що ухвала Печерського районного суду міста Києва від 12 листопада 2024 року є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм процесуального права, підстав для її скасування немає, а тому апеляційну скаргу представника відповідача Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» - Ткачук Ольги Вікторівни слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.  
Відповідно до п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом апеляційної скарги не відшкодовуються та покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу представника відповідача Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» - Ткачук Ольги Вікторівни залишити без задоволення.
Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 12 листопада 2024 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

 
Головуючий                                       Судді: