08.05.25
33/812/188/25
Єдиний унікальний номер судової справи 474/1197/24 
Номер провадження 33/812/188/25                         Головуючий у місцевому суді: Сокол Ф.Г.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП                                 Головуючий у апеляційному суді: Серебрякова Т.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2025 року                                                місто Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді – Серебрякової Т.В.,
із секретарем судового засідання – Травкіною В.Р.,

за участю: 
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисника – адвоката Степанова В.В., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні Миколаївського апеляційного суду апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 – адвоката Степанова Віталія Вікторовича на постанову судді Врадіївського районного суду Миколаївської області від 19 грудня 2024 року, якою
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,
визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №785696, який надійшов на розгляд до Врадіївського районного суду Миколаївської області та був складений 03 листопада 2024 року, встановлено, що 03 листопада 2024 року о 03 год. 07 хв. в селищі Врадіївка по вулиці Леоніда Каденюка біля будинку №36, водій ОСОБА_4 керувала транспортним засобом – автомобілем марки та моделі Сhevrolet Сaptiva, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на факт вживання алкогольних напоїв на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Drager Alcotest 6810 або проїхати до медичного закладу для проходження огляду на факт вживання алкогольних напоїв водій відмовилась. Вказаним остання порушила вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
Постановою судді Врадіївського районного суду Миколаївської області від 19 грудня 2024 року  ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_5 судовий збір на користь держави в розмірі 605 грн. 60 коп.
Не погодившись із судовим рішенням, 11 квітня 2025 року захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_6 – адвокат Степанов В.В. подав через суд першої інстанції апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Врадіївського районного суду Миколаївської області від 19 грудня 2024 року та ухвалити у справі нове судове рішення, яким закрити провадження у справі за відсутності в діях  ОСОБА_5 складу адміністративного правопорушення.
Апеляційна скарга мотивована тим, що постанова районного суду винесена незаконно, з порушенням норм матеріального та процесуального права.
В апеляційній скарзі зазначено, що судом не взято до уваги, що з відеозапису, який долучено до матеріалів справи, вбачається, що водій ОСОБА_5 висловила недовіру спеціальному технічному приладу, за допомогою якого поліцейські пропонували пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, але погоджувалась проїхати до медичного закладу. В свою чергу працівники поліції вчинивши тиск стосовно водія шляхом особистих неприязних відносин, продовжили вчиняти неправомірні дії, не повідомивши про причини зупинки та у відсутність ОСОБА_5 склали протокол про адміністративне правопорушення.
Звернуто увагу на те, що відеозаписом не зафіксовано роз`яснення поліцейськими водію ОСОБА_5 її прав та обов`язків, передбачених ст.268 КУпАП.
Особа, яка подала апеляційну скаргу посилається також на те, що відеозапис з нагрудної камери поліцейського не містить даних про те, що апелянт керувала транспортним засобом 03 листопада 2024 року та порушила Правила дорожнього руху (далі – ПДР). 
В судовому засідання апеляційного суду від 08 травня 2025 року ОСОБА_6  та її захисник Степанов В.В. підтримали доводи, викладенні в апеляційній скарзі, та просили її задовольнити. Також, захисник Степанов В.В. звернув увагу суду на те, що ОСОБА_6 за станом свого здоров`я не вживає спиртні напої, що підтверджується наявними у справі медичними документами.
Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.
За змістом ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Згідно з положеннями ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до положень ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. 
Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до положень ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.
Відповідно до положень п.1.1 Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Пункт 1.3 ПДР передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
За п.1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч.ч.2,3,6 ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. 
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Процедуру направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду визначає Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року за №1103 (далі – Порядок).
Відповідно до п.п.2,3,6,7 вказаного Порядку огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність); лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.
Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.
Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за №1395 також передбачає, що огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Отже, з об`єктивної сторони адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, може проявлятись у відмові особи, яка керує транспортним засобом, на вимогу працівника поліції від проходження в установленому порядку огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціальних технічних засобів та/або в закладі охорони здоров`я для визначення стану сп`яніння, а суб`єктивна сторона передбачає умисну форму вини.
При цьому, при вирішенні справи апеляційний суд зауважує, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП, за порушення вимог п.2.5 ПДР, матеріали справи мають містити належні та допустимі докази сукупності наступних обставин: 
- керування особою транспортним засобом у конкретний час і місці;
- вимоги поліцейського до такої особи пройти відповідно до встановленого порядку медичний огляд на стан наявності чи відсутності стану сп`яніння;
- наявність категоричної відмови особи, як водія транспортного засобу, пройти відповідно до встановленого порядку медичного огляду на стан сп`яніння.
Обґрунтовуючи висновки щодо доведеності вини водія  ОСОБА_5 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, районний суд послався на фактичні дані, що містяться в матеріалах адміністративного провадження, зокрема в протоколі про адміністративне правопорушення.
Так, як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення, серії та номеру ААД №785696, та був складений 03 листопада 2024 року, встановлено, що 03 листопада 2024 року о 03 год. 07 хв. в селищі Врадіївка по вулиці Леоніда Каденюка біля будинку №36, водій Зберя (відбулась зміна прізвища на ОСОБА_6 керувала транспортним засобом – автомобілем марки та моделі Сhevrolet Сaptiva, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на факт вживання алкогольних напоїв на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Drager Alcotest 6810 або проїхати до медичного закладу для проходження огляду на факт вживання алкогольних напоїв водій відмовилась. Вказаним остання порушила вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху. 
Дії  ОСОБА_5 кваліфіковані за ст.130 КУпАП, як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.
Вказаний протокол складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст.256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07  листопада 2015 року за №1395, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853.
У протоколі зазначені посада, найменування підрозділу поліції, та прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка його складала, та його підпис. Також, зі змісту протоколу убачається, що в ньому зазначено місце вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення. Протокол про адміністративне правопорушення містить відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності. 
Окрім того, в протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що водію ОСОБА_5 роз`яснено її права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП та зазначено, що посвідчення водія не вилучалося та тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом не видавався. 
Виправлень протокол про адміністративне правопорушення не містить.
Правом на подання пояснень та заперечень водій не скористалась, відмовившись від підписання та отримання протоколу.
Вказані обставини підтверджуються відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції.
Дослідивши зазначений відеозапис встановлено, що на ньому чітко зафіксовано зупинка транспортного засобу - автомобіля марки та моделі Сhevrolet Сaptiva, реєстраційний номер НОМЕР_2 , та сам водій - ОСОБА_7 , особу, якої установлено на підставі посвідчення водія, яке вона надала поліцейським. Після зупинки транспортного засобу поліцейським було роз`яснено водію, що вона порушує комендантську годину. В процесі спілкування, у зв`язку із виявленням у водія ознак алкогольного сп`яніння, поліцейські запропонували їй пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупини транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу, на що ОСОБА_5 спочатку погодилась, але потім відмовилась, пояснивши це тим, що вона технічному приладу, за допомогою якого поліцейські пропонують пройти їй огляд, не довіряє. У зв`язку із цим, поліцейськими було запропоновано пройти огляд на визначення стану сп`яніння у медичному закладі. ОСОБА_5 спочатку погодилась проїхати до медичного закладу, однак в подальшому від такого огляду відмовилась, самовільно залишивши місце зупинки транспортного засобу. Такі дії водія було розцінено працівниками поліції як фактична відмова від проходження огляду у встановленому законом порядку та відповідно складено протокол про адміністративне правопорушення.
Апеляційний суд звертає увагу, що у водія ОСОБА_5  після вимоги поліцейського щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, був вибір або пройти огляд у встановленому законом порядку, якщо вона вважала, що не має ознак сп`яніння, або відмовитися від проходження огляду. 
Отже, як на думку апеляційного суду, волевиявлення  ОСОБА_5 на відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у передбаченому законом порядку було добровільним та усвідомленим.
При цьому, мотиви відмови водія від виконання вимоги поліцейських у відповідності до положень п.2.5 ПДР правового значення не мають. Наслідком такої відмови є складення відносно водія протоколу про адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП. 
Згідно з довідкою Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області від 04 листопада 2024 року ОСОБА_4 протягом 2023-2024 років до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП не притягувалася.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що у поліцейського не було правових підстав для зупинення транспортного засобу, оскільки ними не було зафіксовано факту порушення водієм ПДР, апеляційний суд вважає безпідставними, з огляду на наступне.
Так, відповідно до положень п.п.1,3 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань, здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.
Підстави для зупинки транспортного засобу визначені в ст.35 Закону України «Про Національну поліцію».
Згідно з п.7 ч.1 ст.35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху.
Так, Указом Президента України за №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», введено в Україні воєнний стан з 24 лютого 2022 року, який в подальшому продовжено і діє на даний час.
Воєнний стан – це особливий правовий режим, що передбачає надання відповідним органам державної влади додаткових повноважень з тимчасовим обмеженням конституційних прав громадян. При введенні воєнного стану, застосовуються такі заходи правового режиму воєнного стану як комендантська година. Комендантська година (заборонений час) – це заборона військовою адміністрацією в певний час доби і на певний час перебувати на вулицях та в громадських місцях мешканцям населеного пункту, де встановлено Президентом України воєнний стан.
Постановою Кабінету Міністрів України №1456 від 29 грудня 2021 року, затверджено Порядок перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, п.5 якого відповідним уповноваженим особам Національної поліції під час дії воєнного стану надано право на проведення перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян.
З аналізу вказаних норм чинного законодавства слідує, що поліцейський має право зупинити транспортний засіб у зв`язку з виявленням факту порушення водієм ПДР, вчинення іншого адміністративного правопорушення та з метою забезпечення заходів правового режиму воєнного стану.
Як убачається з відеозапису події, зупинка транспортного засобу під керуванням  ОСОБА_1  відбулася за порушення комендантської години, про що водію було повідомлено в ході спілкування зі співробітником поліції, а тому у поліцейських були наявні підстави для зупинки її транспортного засобу.
Більше того, питання поважності чи неповажності причин зупинки транспортного засобу поліцейськими не є предметом судового розгляду в справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, а правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. Окрім того, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано доказів встановлення незаконності дій працівників поліції і їх протиправної поведінки під час зупинки транспортного засобу.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що водію не було роз`яснено її прав та обов`язків, передбачених ст.268 КУпАП, спростовуються відеозаписом поліцейських, на якому зафіксовано роз`яснення ОСОБА_5 її прав та обов`язків. До того ж, апеляційний суд враховує, що протокол адміністративне правопорушення містить відомості про те, що водію було роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП. Проте ОСОБА_5 відмовився від підпису, що відображено у даному протоколі про адміністративне правопорушення.
Доводи апеляційної скарги стосовно того, що ОСОБА_5 не відмовлялась пройти огляд у закладі охорони здоров`я також спростовується відеозаписом поліцейських, з якого вбачається, що ОСОБА_5 всупереч вимог поліцейських, після пропозиції пройти огляд в медичній установі, самовільно покинула місце вчинення адміністративного правопорушення. При цьому, такі дії водія поліцейські розцінили як відмову від проходження огляду та роз`яснили водію, що у такому разі стосовно неї буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП за порушення вимог п.2.5 ПДР.
Будь-яких дій працівників поліції щодо примушення водія  ОСОБА_5 до проходження чи відмови від проходження огляду на стан сп`яніння не встановлено. Не містять матеріали справи також доказів оскарження у встановленому законом порядку дій поліцейських під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та відповідно проведеного службового розслідування, висновки якого могли би спростувати усвідомлений  ОСОБА_5 факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.
Посилання захисника в судовому засіданні апеляційного суду на те, що ОСОБА_6 не вживає спиртні напої через стан здоров`я, суд не приймає до уваги, оскільки протокол про адміністративне правопорушення складено не за керування водієм транспортним засобом у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, а за відмову від проходження огляду на визначення такого стану, а факт відмови водія від проходження в установленому порядку огляду на стан сп`яніння є доведеним зібраними у справі доказами. 
Стосовно розгляду справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, то апеляційний суд виходить з того, що хоча справа про адміністративне правопорушення дійсно розглянута у відсутність ОСОБА_5 та її захисника, але процесуальні права останньої, в тому числі право на доступ до правосуддя, поновлені шляхом звернення до апеляційного суду.
Апеляційний суд також звертає увагу на те, що під час дослідження матеріалів справи судом виявлені розбіжності в написанні прізвища водія, але вказане пояснюються тим, що після реєстрації шлюбу ОСОБА_4 змінила прізвища на ОСОБА_6 , але не замінила посвідчення водія, яке було видано 29 липня 2009 року, та у якому вказано її прізвище до шлюбу. Оскільки особа водія була встановлена поліцейськими відповідно до посвідчення водія (вказане не заперечувала і ОСОБА_6 в суді апеляційної інстанції), де зазначено прізвище до шлюбу, то, на думку суду, вказане не свідчить про порушенням вимог статті 256 КУпАП. 
При цьому, приймаючи судове рішення у справі, апеляційний суд виходить з того, що вирішуючи питання про вплив порушень порядку проведення процесуальних дій на доказове значення отриманих у їх результаті відомостей, суд повинен з`ясувати вплив цих порушень на ті, чи інші конвенційні або конституційні права людини, зокрема встановити, наскільки процедурні недоліки «зруйнували» або звузили ці права або ж обмежили особу в можливостях їх ефективного використання.
Порушення порядку проведення процесуальної дії потребують оцінки можливого впливу на достовірність одержаних відомостей. Тобто під час оцінки джерела доказів з точки зору його допустимості необхідно також переконатися, чи позначилися або могли позначитись процесуальні порушення, якщо вони були допущені, на достовірності та повноті відомостей, які містить дане джерело.
Розглядаючи справу, суд зобов`язаний врахувати допущені порушення закону, які мали місце під час збирання доказів, однак такі порушення не можуть бути безальтернативною підставою для того, щоб суд залишив такі докази без оцінки, відкинувши їх як недопустимі, не з`ясувавши питання про можливий вплив відповідних процесуальних порушень на достовірність отриманих відомостей.
У даній справі порушення, про які зазначає захисник в апеляційній скарзі та судовому засіданні апеляційної інстанції, не вплинули на можливість встановлення дати події та особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1ст.130КУпАП, за обставин, вказаних в протоколі про адміністративне правопорушення, а тому не є безальтернативною підставою для визнання протоколу про адміністративне правопорушення неналежним та недопустимим доказом у справі та скасування постанови районного суду. Так, виявлені розбіжності в написанні прізвища водія не впливають на правильність вирішення справи. До того ж, належність встановлених даних можливо перевірити шляхом їх співставлення з наявними у матеріалах справи доказами.
За такого, при вирішенні справи, в обґрунтування своїх висновків районний суд правильно послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення, які об`єктивно підтверджено відеозаписом, наданим поліцейськими, що у відповідності до положень ст.251 КУпАП є доказами у справі про адміністративне правопорушення.
Також, як зазначалось вище, відповідно до вимог п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Оскільки сам факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, то апеляційний суд вважає, що водій ОСОБА_8 порушила вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
В рішенні по справі «О’ Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже, водій ОСОБА_5 , реалізуючи своє право керувати автомобілем, тим самим погодилась нести певну відповідальність та виконувати обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що районний суд правильно оцінив наявні в даній справі докази, відповідно до вимог ст.251 КУпАП, та дійшов до правильних висновків про доведеність вини ОСОБА_5 у порушенні вимог п.2.5 Правил дорожнього руху, а також, що її дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.130 КУпАП як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.
Оцінка доказів, відповідно до ст.252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.
Письмові докази, наявні в матеріалах адміністративного провадження, в повній мірі дозволяють встановити обставини, які мають значення для розгляду даної справи щодо ОСОБА_5 , а переконливих підстав для сумнівів з приводу обставин, які наведено у письмових доказах, не встановлено.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено, як не встановлено істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції.
Таким чином, всупереч доводам апеляційної скарги, висновки суду першої інстанції про встановлення вини водія ОСОБА_5 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на підставі повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи.
Адміністративне стягнення ОСОБА_5 призначене в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, у відповідності до положень ст.33 КУпАП.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова судді про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 – адвоката Степанова Віталія Вікторовича – залишити без задоволення.
Постанову судді Врадіївського районного суду Миколаївської області від 19 грудня 2024 року, якою  ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського
       апеляційного суду                                                Т.В. Серебрякова