Справа № 344/20801/23 
Провадження № 22-ц/4808/547/25 
Головуючий у 1 інстанції Антоняк Т. М. 
Суддя-доповідач Бойчук 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 березня 2025 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
                       судді-доповідача        Бойчука І.В.,
                       суддів:                Пнівчук О.В., Томин О.О.,
                       секретаря                        Струтинської Д.В.,
                       з участю                 ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про позбавлення батьківських прав, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 06 березня 2025 року під головуванням судді Антоняка Т.М. у м. Івано-Франківську,
в с т а н о в и в:
В листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про позбавлення батьківських прав.
Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 06 березня 2025 року залишено без розгляду позов ОСОБА_1 .
У апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали суду.
Зазначає, що ухвалою суду першої інстанції від 04 червня 2024 року у цій справі суд задовольнив заяву ОСОБА_1 про проведення судових засідань в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів.
Судове засідання в цій справі було призначено на 6 березня 2025 року на 13.30 год. Апелянт вказує про те, що він заздалегідь зайшов в систему електронний суд та очікував на початок відеоконференції та на запрошення приєднатись до відеоконференції.
Втім в переліку відеоконференцій не було жодної та не з`являлося жодного запрошення. Також він перевіряв свою електронну скриньку на яку після запрошення до участі у відеоконференції завжди приходить електронний лист, втім жодного запрошення там не було. 
Апелянт вважає, що на відеоконференцію його ніхто не запрошував. Крім того, в системі електронний суд немає відомостей про протокол ВКЗ відеоконференції, з чого можна зробити висновок, що відеоконференція не була розпочата відповідно він не зміг прийняти участь у ній.
Таким чином твердження суду в оскаржуваній ухвалі що він не з`явився в судове засідання не відповідає дійсності.
Просить ухвалу скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Учасники справи правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися, що відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.
ОСОБА_1 , апеляційну скаргу підтримав з мотивів, наведених у ній.
ОСОБА_2  та представник Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради в засідання апеляційного суду не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про день, час і місце слухання справи. 
З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив про розгляд справи за їхньої відсутності.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, враховуючи таке.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Ухвала, що оскаржується, зазначеним вимогам не відповідає.
Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб. При цьому учасники справи зобов`язані, зокрема, виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; та виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки (пункт 3 частини першої статті 43 ЦПК України).
У відповідності до статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами.
Згідно з частиною третьою статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Відповідно до частини першої, пунктів 1-2 частини другої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.
У разі повторної неявки позивача (усіх позивачів) в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору (частина п`ята статті 223 ЦПК України).
Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи (пункт 3 частини першої статті 257 ЦПК України).
Як зазначено в ухвалі Верховного Суду від 19 січня 2023 року у справі №127/5778/21 (провадження №61-533ск23), постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 липня 2021 року в справі №756/6049/19 (провадження №61-4177св21), залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.
Однією з підстав для залишення позову без розгляду є повторна, тобто двічі поспіль, неявка в судове засідання позивача, якщо від нього не надходило заяви про розгляд справи без його участі та існують перешкоди для такого розгляду.
При цьому позивач має бути належним чином і в установленому порядку повідомлений про дату, час і місце як першого, так і другого судового засідання, в яке він не з`явився.
Процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду.
Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо нез`явлення позивача є перешкодою для розгляду справи. Зазначена норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він має право подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.
Правове значення в такому випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.
У разі відсутності у позивача наміру брати участь у судовому засіданні, приписами статей 223, 257 ЦПК України передбачено подання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності.
Тобто право позивача як особи, що подала позов та зацікавлена в його розгляді, не бути присутнім у судовому засіданні кореспондується з його обов`язком подати до суду відповідну заяву про розгляд справи за його відсутності.
Отже, правом на залишення позову без розгляду суд наділений у разі неявки належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і якщо його нез`явлення перешкоджає розгляду справи.
У постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 5 червня 2020 року у справі №910/16978/19 вказано, що обов`язковими умовами для застосування передбачених частиною п`ятою статті 223, пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України процесуальних наслідків неявки позивача у судове засідання є одночасно його належне повідомлення про час і місце судового засідання та відсутність заяви позивача про розгляд справи за його відсутності.
Таким чином, виключно неявка позивача у судові засідання не може слугувати підставою для залишення позову без розгляду, керуючись пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України. Необхідною умовою для вчинення відповідної процесуальної дії є також відсутність у матеріалах справи заяви позивача про розгляд справи за його відсутності.
Статтею 211 ЦПК України передбачено, що розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.
Залишаючи заяву ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач систематично не прибував у судові засідання без поважних причин та не скористалася своїм правом подати до суду заяву про розгляд справи за його відсутності за наявними матеріалами справи.
З такими висновками суду першої інстанції колегія апеляційного суду не погоджується, ураховуючи таке.
Як вбачається з матеріалів справи, у листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.
Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 03 листопада 2023 року прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду та відкрито провадження у цій справі. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження з викликом сторін. Призначено підготовче засідання на 14.12.2023 на 10 год 20 хв (т.1 а.с. 83).
Розгляд справи судом першої інстанції 14.12.2023 відкладено у зв`язку з витребуванням висновку Органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 . Також судом оголошено перерву 15 лютого 2023 року в зв`язку з продовженням строку для надання Органом опіки та піклування висновку, а розгляд справи відкладено на 26.03.2024 на 10-40 год., про що належним чином повідомлено позивача.
У зв`язку з неявкою позивача 26.03.2024 розгляд справи відкладено на 22.05.2024 на 13-40 год (т.1. а.с 234). На адресу позивача було направлено повістку про виклик до суду, яка повернулася з поштовою відміткою, що конверт повертається у зв`язку із закінченням терміну зберігання (т.1 а.с. 239). Оскільки 22.05.2024 відповідач не прибув у судове засідання, тому розгляд справи відкладено на 06.06.2024 на 09-30 год. про що належним чином повідомлено позивача (т.1 а.с. 240-241).
ОСОБА_1 03 червня 2024 року подав до суду першої інстанції клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів (т.2 а.с. 1-2).
Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 04 червня 2024 року заяву ОСОБА_1 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів задоволено та ухвалено про проведення судових засідань у цій справі в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів (т.2 а.с. 3).
Судом першої інстанції 06.06.2024 проведено судове засідання за участі представника третьої особи та ОСОБА_2 (в режимі відеоконференції) та оголошено перерву до 02.07.2024 (т.2 а.с. 6-7), про що повідомлено тільки третю особу (т.2 а.с.8).
Судові засідання у цій справі призначені на 02.07.2024 та 26.09.2024 не відбулися з причин відсутності електроенергії в суді та оголошенням повітряної тривоги (т.2 а.с. 17,23), а 07.11.2024 і 30.01.2025 розгляд справи відкладено відповідно у зв`язку з неявкою позивача і сторін у судові засідання (т.2. а.с. 26, 28) і розгляд справи відкладено на 06.03.2025 на 13-40 год про що повідомлено відповідачку та позивача (надіслано SMS-повідомлення на телефонні номери ОСОБА_1 про що складено довідки) (т.2. а.с 34-36).
У судове засідання, призначене на 06 березня 2025 року сторони не з`явилися. При цьому суд першої інстанції продовжив слухання справи без участі сторін та ухвалив про залишення позовної заяви без розгляду (т.2 а.с. 40-44).
З матеріалів справи вбачається, що заяв про розгляд справи без участі позивача до суду першої інстанції відОСОБА_1  не надходило.
У справі, яка переглядається вбачається, що ухвалою суду першої інстанції від 04 червня 2024 року задоволено заяву ОСОБА_1 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів та ухвалено, що усі судові засідання у цій справі проводяться в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів. 06 червня 2024 року судом першої інстанції було проведено судове засідання за участі представника третьої особи та ОСОБА_2 (в режимі відеоконференції) та оголошено перерву, однак судом першої інстанції не вказано про під`єднання чи причини не під`єднання до режиму відеоконференції позивача ОСОБА_1 .
Після проведення судового засіданні 06.06.2024 суд оголосив перерву та повідомив по дату та час розгляд наступного судового засідання тільки представника третьої особи. Доказів того, що позивач та відповідач повідомлені належним чином про розгляд справи на 02.07.2024 в матеріалах справи відсутні.
Колегія апеляційного суду звертає свою увагу на те, що судові засідання 07 листопада 2024 року, 30 січня 2025 року та 06 березня 2025 року суд першої інстанції проводив без проведення в режимі відеоконференції, і в матеріалах справи відсутні дані про запрошення позивача до відеоконференції, а також неможливість проведення відеоконференції з технічних причин. 
Наведене дає підстави вважати, що у суду першої інстанції були відсутні дані щодо повторної неявки позивача у судові засідання без поважних причин, що є порушенням норм процесуального права, які призвели до постановлення неправильної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у цій справі.
Зважаючи на задоволення ухвалою від 04 червня 2024 року заяви про участь позивача в судових засіданнях у справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, апеляційний суд вважає, що висновок суду про залишення позовної заяви без розгляду з підстав систематичної неявки позивача у судові засідання без поважних причин є передчасним і не відповідає матеріалам справи.
Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п. 3, 4 частини 1 статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити. Судом першої інстанції оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, тому підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст. 374, 379, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд 
       п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 06 березня 2025 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Постанову складено 03 квітня 2025 року.

Суддя-доповідач:                                                        І.В. Бойчук
Судді:                                                                         О.В. Пнівчук
О.О. Томин