П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

15 квітня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/34127/23	

Перша інстанція: суддя Єфіменко К.С.,
повний текст судового рішення
складено 11.01.2024, м. Одеса
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача: Димерлія О.О.,
суддів: Осіпова Ю.В., Шляхтицького О.І., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.01.2024 у справі №420/34127/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії
У С Т А Н О В И В:
07.12.2023 ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду із позовною заявою, у якій просила суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області №351963 від 08.02.2023 про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянці Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , скасування посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_1 від 18.02.2015;
- зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області поновити посвідку серії НОМЕР_1 від 18.02.2015.
В обґрунтування позовних вимог позивачка вказує про протиправність скасування дозволу на імміграцію в Україну №351963 від 09.02.2015 та посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_1 від 18.02.2015, адже під час ініціювання питання щодо отримання дозволу на імміграцію жодних свідомо неправдивих відомостей стосовно себе ані вона, ані її чоловік органам міграційної служби не повідомляли. Також, не подавалось підроблених документів чи документів, що втратили чинність. 
Відповідач з позовними вимогами не погоджується з підстав викладених у письмовому відзиві на позовну заяву зазначаючи, що підставою для скасування дозволу на імміграцію в Україну №351963 від 09.02.2015 та посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_1 від 18.02.2015 стало повідомлення УДМС в Чернігівській області від 05.10.2022 №7401.5/10890-22 щодо скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Республіки Азербайджан ОСОБА_2 , разом з дітьми. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11.01.2024 у справі №420/34127/23 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.
Приймаючи вищевказане рішення суд першої інстанції вказав, що позивачкою не допущено порушень при подачі документів для отримання дозволу та посвідки на постійне проживання в Україні, не подано свідомо неправдивих відомостей, документи не містили недостовірних даних та не були підробленими.
Не погодившись із вищеозначеним рішенням суду першої інстанції відповідачем подано апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на неправильне застосування окружним адміністративним судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права, викладено прохання скасувати оскаржуваний судовий акт із прийняттям нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області зазначає про неправильність висновку окружного адміністративного суду щодо зобов`язання поновити посвідку на постійне проживання. Решта доводів апеляційної скарги дублюють зміст відзиву на позовну заяву. 
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку із положеннями чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає, з урахуванням такого.
Зокрема, колегією суддів установлено, що ОСОБА_1 є громадянкою Азербайджану. 
10.12.2014 громадянка Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 звернулась до ГУ ДМС в Одеській області з заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну відповідно до п.6 ч.2 ст.4 Закону України «Про імміграцію» у зв`язку з тим, що вона перебуває у шлюбі понад два роки з громадянином Азербайджанської Республіки ОСОБА_2 , який перебуває на території України у статусі іммігранта та отримав дозвіл на імміграцію 12.10.2012 в УДМС в Чернігівській області, а також документований посвідкою на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_2 .
За наслідком проведення перевірок, визначених імміграційним законодавством, 09.02.2015 ГУ ДМС в Одеській області прийнято рішення № 351963 про надання дозволу на імміграцію в Україну громадянці Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 відповідно до пункту 6 частини 2 статті 4 Закону України «Про імміграцію». 
18.02.2015 громадянку Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 документований посвідкою на постійне проживання серії НОМЕР_1 .
У подальшому, рішенням Управління державної міграційної служби України в Чернігівській області №27-Д від 04.10.2022 скасовано дозвіл на імміграцію в Україну громадянину Азербайджанської Республіки ОСОБА_2 , разом з неповнолітніми дітьми: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підставі п.1 ч.1 ст.12 Закону України «Про імміграцію».
У з в`язку з чим, Управлінням державної міграційної служби України в Чернігівській області до ГУ ДМС в Одеській області скеровано лист № 7401.5/10890-22 від 05.10.2022 щодо вжиття заходів передбачених законодавством України у відношенні ОСОБА_1 , адже підставою для оформлення їй дозволу на імміграції в України було надання дозволу на імміграцію громадянину Азербайджанської Республіки ОСОБА_2 .
08.02.2023 начальником ГУ ДМС в Одеській області затверджено висновок щодо скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянці Республіки Азербайджан ОСОБА_1 .
У такому висновку зазначено, що 05.10.2022 до Головного Управління ДМС України в Одеській області надійшло повідомлення від Управління ДМС у Чернігівській області №7401.5/10890-22 від 05.10.2022 про те, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України «Про імміграцію» прийнято рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Республіка Азербайджан ОСОБА_2 разом з дітьми: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . 
Врахувавши означені відомості ГУ ДМС в Одеській області 19.10.2022 прийнято рішення №51032300052377, №51032300052389 та №51032300052393 про скасування посвідок на постійне проживання громадянам Республіка Азербайджан ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відповідно до підпункту 1 пункту 64 Порядку оформлення, видачі, обміну скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 321.
Висновком від 08.02.2023 року рекомендовано скасувати рішення ГУДМС України в Одеській області від 09.02.2015 про надання громадянці Республіка Азербайджан ОСОБА_1 дозволу на імміграцію. Видану на підставі цього рішення посвідку на постійне проживання серії НОМЕР_1 від 18.02.2015 визнати недійсною та такою, що підлягає вилученню та знищенню.
З огляду на вказане, рішенням Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області від 08.02.2023 № 351963 скасовано дозвіл на імміграцію в Україну громадянці Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.12 Закону України «Про імміграцію», який видано 09.02.2015. Видану на підставі цього рішення посвідку на постійне проживання серії НОМЕР_1 від 18.02.2015 скасовано.
Уважаючи свої права порушеними позивачка звернулась до суду з даним позовом. 
Здійснюючи перегляд справи в апеляційному порядку в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого.
Частиною другою статті 19 Конституції України  передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Умови і порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства визначено Законом України «Про імміграцію».
Стаття 1 Закону України «Про імміграцію» містить такі визначення термінів:
- імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання;
- іммігрант - іноземець чи особа без громадянства, який отримав дозвіл на імміграцію і прибув в Україну на постійне проживання, або, перебуваючи в Україні на законних підставах, отримав дозвіл на імміграцію і залишився в Україні на постійне проживання;
- дозвіл на імміграцію - рішення, що надає право іноземцям та особам без громадянства на імміграцію.
Перелік підстав для скасування дозволу на імміграцію наведено у статті 12 Закону України «Про імміграцію».
Згідно пункту 1 частини 1 статті 12 Закону України «Про імміграцію» дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо з`ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність
  Підпунктом 1 пункту 64 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 №321 передбачено, що посвідка скасовується територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який її видав, у разі скасування дозволу на імміграцію в Україну відповідно до статті 12 Закону України “Про імміграцію”.
Системний аналіз наведених законодавчих приписів дає підстави для висновку, що скасування на підставі пункту 1 частини 1 статті 12 Закону України «Про імміграцію» дозволу на імміграцію можливе лише у випадку якщо його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність.
Верховний Суд у постановах від 13.11.2019 у справі №815/3651/17, від 13.06.2019 у справі №825/2971/14 зазначив, що статтею 12 Закону України «Про імміграцію» встановлений вичерпний перелік підстав для скасування дозволу на імміграцію в Україну, зі змісту якого випливає, що підставами для скасування дозволу на імміграцію можуть бути лише винні дії іммігранта. Отже, скасування дозволу на імміграцію можливе за умови встановлення конкретних даних щодо вчинення або можливості вчинення саме іммігрантом протиправних дій.
У контексті викладеного касаційним судом зазначено, що за змістом пункту 1 частини першої статі 12 Закону України «Про імміграцію» дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо потім буде з`ясовано, що його було видано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи нечинних або таких, що втратили чинність документів.
Як установлено колегією суддів, підставою для скасування ОСОБА_1 дозволу на імміграцію в Україну слугувало прийняття органом міграційної службу рішення від 04.10.2022 № 27-Д про скасування дозволу на імміграцію в Україну її чоловіку - громадянину Республіка Азербайджан ОСОБА_2 .
Судом апеляційної інстанції також з`ясовано, що рішеннями від 19.10.2022 №51032500052389, від 19.10.2022 №51032500052393 скасовано дозволи на імміграцію в Україну дітям: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (дітям позивачки).
Водночас, колегією суддів установлено, що рішення органів міграційної служби стосовно скасування чоловіку та дітям позивачки дозволів на постійне проживання в Україні було предметом оскарження в адміністративній справі №420/31839/23.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06.03.2024 у справі №420/31839/23 адміністративний позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 задоволено. 
Визнано протиправними та скасовано рішення органів міграційної служби від 04.10.2022 № 27-Д, від 19.10.2022 №51032500052377, від 19.10.2022 №51032500052389, від 19.10.2022 №51032500052393 про скасування дозволів на імміграцію в Україну громадянам Республіки Азербайджан: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; скасування посвідки на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_2 від 12.10.2012 та зобов`язано поновити посвідки № НОМЕР_3 від 30.06.2022, № НОМЕР_4 від 02.07.2019, № НОМЕР_5 від 04.11.2019.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.06.2024 у справі №420/31839/23 апеляційні скарги Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області, Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області задоволено частково.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.03.2024 у справі № 420/31839/23 в частині зобов`язання поновити посвідки на постійне проживання № НОМЕР_6 від 30.06.2022, № НОМЕР_4 від 02.07.2019, № НОМЕР_5 від 04.11.2019 скасувано.
Прийнято у цій частині нове рішення, яким зобов`язано Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області, Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області повторно розглянути відповідні повідомлення про необхідність перевірки на предмет наявності чи відсутності підстав для скасування дозволу на імміграцію та посвідок на проживання з урахуванням висновків апеляційного суду.
В решті рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.03.2024 у справі №420/31839/23 залишено без змін.
Приймаючи такі рішення суди першої та апеляційної інстанції вказали про протиправність рішення Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області № 27-Д від 04.10.2022 про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Республіки Азербайджан ОСОБА_2 , скасування посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_2 від 12.10.2012, рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про скасування посвідки на постійне проживання, виданої громадянину Республіки Азербайджан ОСОБА_2 .
Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.
Частиною 2 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016р.  №1402-VІІI передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.
Частиною 2 статті 14 КАС України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Згідно із приписами ч.4  ст.78 КАС України  обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Отже, встановлені в межах розгляду справи №420/31839/23 обставини є преюдиційними по відношенню до спірних правовідносин, а тому не підлягають доведенню під час розгляду даної справи.
Беручи до уваги наведене, а також те, що судовими актами, які набрали законної сили, скасовано індивідуальний акт суб`єкта владних повноважень, який слугував підставою для прийняття органом міграційної служби досліджуваного у даній справі рішення, колегія суддів уважає правильним висновок окружного адміністративного суду стосовно протиправності рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області №351963 від 08.02.2023.
Також, суд апеляційної інстанції враховує, що під час розгляду даної справи органом міграційної служби не надано жодних доказів на підтвердження існування передбачених пунктом 1 частини першої статті 12 Закону України «Про імміграцію» обставин, які слугують підставою для прийняття рішення про скасування позивачці дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання в України.
При цьому, апеляційний адміністративний суд відхиляє доводи скаржника про неправильність висновку суду першої інстанції стосовно зобов`язання поновити ОСОБА_1 посвідку на постійне проживання, оскільки така вимога є похідною та її задоволення залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги) – скасування індивідуального акту суб`єкта владних повноважень. 
В контексті означеного слід також відмітити, що в досліджуваній ситуації питання щодо внесення певних відомостей до ЄІАС УМП не є спірним, а тому оцінка їм не надавалась.
З огляду на вказане суд апеляційної інстанції уважає безпідставними наведені відповідачем в досліджуваній частині апеляційної скарги твердження. 
Установлені вище судом апеляційної інстанції фактичні обставини та зроблені висновки у повному обсязі спростовують наведені в апеляційній скарзі доводи відповідача.
Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.
Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а викладені відповідачем в апеляційній скарзі доводи не свідчать про порушення окружним адміністративним судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.
Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано усіх вимог законодавства, а тому підстав для його скасування немає.
З підстав визначених статтею 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст.308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний адміністративний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.01.2024 у справі №420/34127/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач 		О.О. Димерлій	
Судді	  	Ю.В. Осіпов    О.І. Шляхтицький