Кропивницький апеляційний суд 

№ провадження 33/4809/275/25 Головуючий у суді І-ї інстанції Кнуров О. А. 
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Олексієнко І. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2025 року. м. Кропивницький
       Кропивницький апеляційний суд у складі:
головуючого судді Олексієнко І.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у  м. Кропивницький справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Чуприни С.П. на постанову Долинського районного суду Кіровоградської області від 24 березня 2025, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 
визнано винною за ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на неї стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік

В С Т А Н О В И Л А:
Постановою Долинського районного суду Кіровоградської області від 24 березня 2025 року ОСОБА_1 визнана винною за те, що вона 26.05.2024 о 23 год. 38 хв. по вул. Центральна буд. 1а у м. Долинська Кропивницького району Кіровоградської області водій ОСОБА_1 (посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 03.12.2022) керувала транспортним засобом - «MERCEDES-BENZ E220», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, обстановка, що не відповідає дійсності, та на пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу на місці зупинки транспортного засобу чи у закладі охорони здоров`я відмовилася, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі Правила дорожнього руху). Своє рішення суд мотивував тим, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 544418 від 26.05.2024; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 26.05.2024 о 23 год. 50 хв. та актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного приладу, в яких зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження таких оглядів; відеозаписом, з нагрудної камери працівника поліції, який був безпосереднім очевидцем подій 26.05.2024, який містяться на цифровому носії інформації DVD-R диску.

У поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1  – адвокат Чуприна С.П. просить скасувати постанову суду як незаконну та необґрунтовану, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях  ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення.  Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Так, місцевий суд не взяв до уваги те, що працівники поліції безпідставно зупинили її транспортний засіб. Матеріали справи про адміністративні правопорушення були повністю сфальсифіковані та порушено поліцейським вимог ст.266 КУпАП під час складення адміністративних матеріалів та проведення огляду особи на стан алкогольного сп`яніння. Так, у справі про порушення правил дорожнього руху щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, у опису документів по справі, зазначено, що додається протокол ААД 544418; довідка повторність; направлення на огляд стан сп`яніння; акт огляду на стан сп`яніння; відео. Згідно протоколу, до нього додаються: відео з боді-кам 8700075 та направлення, тоді як із відеозапису наявного в матеріалах справи вбачається, що поліцейським на місці зупинки транспортного засобу складався лише протокол. Із того ж відеозапису вбачається, що поліцейський безпідставно ініціював питання про проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки безпосередньо у водія ТЗ не було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а як сказав працівник поліції, було чутно запах алкоголю із салону авто, у якому окрім водія їхав пасажир. Працівником поліції взагалі не було повідомлено водієві ТЗ ОСОБА_1 про виявлені у неї ознаки алкогольного сп`яніння, при цьому, такі ознаки як запах алкоголю з порожнини роту, тремтіння пальців рук, обстановка, що не відповідає дійсності, були вигадані та вказані у протоколі. Направлення на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння та акт огляду на стан сп`яніння, які з`явилися в матеріалах справи направленої до суду, на місці зупинки ТЗ під керуванням ОСОБА_1 не складалися, та поліцейським не вручалися водієві, що вбачається із відеозапису та безперечно є порушенням Порядку та Інструкції і прав ОСОБА_1 . Крім того, відеозаписи, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення серед  іншого доказують лише той факт, що працівник поліції не вказуючи на конкретні порушення ПДР чи ознаки алкогольного сп`яніння, які поліцейській виявив безпосередньо у водія, не роз`яснюючи наслідків відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння, складає  протокол. Жодних інших документів на місці зупинки транспортного засобу, окрім протоколу, не складалось. У сфальсифікованому направленні водія на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння зазначено, що водія було доставлено до лікарні, де він відмовився від огляду, але відеозапис із справи спростовує вказане твердження, адже згідно запису ОСОБА_1 та поліцейські з місця події нікуди не від`їжджали. Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 відсторонили від керування транспортним засобом. Вважає, що порушення з боку ОСОБА_1 пункту 2.5 Правил дорожнього руху, не відбулось, оскільки поліцейським було порушено порядок направлення водія для проходження огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
24.04.2025 на адресу апеляційного суду надійшло клопотання від захисника ОСОБА_1 - адвоката Чуприни С.П. про відкладення розгляду справи. Розгляд справи відкладено на 29.04.2025 на 12.00 год.
29.04.2025 захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Чуприна С.П. в телефонному режимі повідомив про те, що не має можливості з`явитися в судове засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. Заявив клопотання в усній формі про розгляд справи без участі сторін.
При цьому їх неявка не перешкоджає судовому розгляду, тому апеляційний суд приходить до висновку про можливість розгляду адміністративної справи за відсутності апелянта, що не суперечить вимогам ст. 294 КУпАП.
Відповідно до положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.
Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
В статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України»,статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»(ЄСПЛ) вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
Так, диспозицією частини першої статті 130 КУпАП встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого сп`яніння, чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або що до вживання лікарських препаратів що, що знижують увагу та швидкість реакції.
Так, перевіривши матеріали справи та дослідивши зібрані по справі докази, апеляційний суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст. 245, 251 КУпАП районний суд об`єктивно з`ясував всі обставини даної справи і, врахувавши досліджені по справі докази, правильно дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки остання порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України і її вина повністю підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 544418 від 26.05.2024, в якому зафіксовано, що 26.05.2024 о 23 год. 38 хв. в Кіровоградській області, Кропивницький район, м. Долинська, вул. Центральна 1а, водій ОСОБА_1 , керувала транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, обстановка, що не відповідає дійсності, від огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у лікаря нарколога відмовилась; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 26.05.2024 о 23 год. 50 хв. та актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного приладу, в яких зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження таких оглядів; відеозаписом, з нагрудної камери працівника поліції, який був безпосереднім очевидцем подій 26.05.2024, який містяться на цифровому носії інформації DVD-R диску, яким (відеозаписом) підтверджується: керування ОСОБА_1 транспортним засобом - «MERCEDES-BENZ E220», реєстраційний номер НОМЕР_2 , у м. Долинська по вул. Центральна біля буд. 1а; виявлення працівником поліції у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння; пропозиція працівника поліції, висловлена ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу чи у закладі охорони здоров`я, на що ОСОБА_1 відповіла відмовою.
Так, пункт 2.5 Правил дорожнього руху України покладає на водія обов`язок на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Наведена норма не містить виключень і обставин, які б надавали водію право відмовитись від такого огляду.
Процедура проведення огляду особи на визначення стану сп`яніння регулюється вимогами ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ від 09.11.2015 № 1452/735 (далі по тексту Інструкція № 1452/735).
Як вбачається з матеріалів справи протокол про адміністративне правопорушення та додатки до нього, складені у відповідності до вимог чинного законодавства.
Так, згідно диску, на якому міститься відеозапис,  ОСОБА_1  була зупинена працівниками патрульної поліції у зв`язку з порушенням ПДР України, оскільки керувала транспортним засобом в комендантську годину. На вимогу працівників поліції, вона показала посвідчення водія в додатку ДІЯ.  Після спілкування з ОСОБА_1 , працівником поліції було встановлено відповідні ознаки алкогольного сп`яніння у останньої, такі як запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, обстановка, що не відповідає обстановці, та запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу (за допомогою алкостеру «Драгер»), на що та відмовилась. Надалі працівником поліції ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, на що та також відмовилася.
Таким чином, поліцейським були встановлені відповідні ознаки алкогольного сп`яніння у  ОСОБА_1 , що в свою чергу мало своїм наслідком законну вимогу про проходження огляду на встановлення стану сп`яніння.
Зафіксовані відеозаписом обставини, які були здійснені поліцейським за допомогою нагрудного відеореєстратора, безумовно стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Отже, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення немає жодних даних щодо протиправності дій працівників поліції, зокрема на час складання протоколу, щодо оскарження таких дій та його результатів. Також, апелянтом не наведено обставин, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. 
Судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, а також дисками з фіксацією вказаного адміністративного правопорушення, які долучені до матеріалів справи та які підтверджують обставини зазначені у протоколі. Дані відеозаписів є належними та допустимими доказами, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.
Відеозаписами зафіксовані реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити психологічне ставлення ОСОБА_1 до вчиненого правопорушення та додаткові обставини, які прямо вказують на неї, як на правопорушника, яка керувала транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння.
Диск із відеозаписами містить саме фіксацію адміністративного правопорушення зазначеного у протоколі про адміністративне правопорушення та джерелом доказів, які долучаються до матеріалів адміністративної справи, відповідно до вимог КУпАП.
Апеляційний суд вважає, що працівники поліції діяли в межах повноважень та у спосіб, встановлений Законом України «Про національну поліцію» та Закону України «Про правовий режим воєнного стану», з дотриманням вимог «Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану», порушень працівниками поліції вимог чинного законодавства не встановлено.
При цьому, апеляційний суд зауважує, що керування транспортним засобом водієм, який підозрюється в тому, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, створює реальну небезпеку, яка може призвести до тяжких наслідків.
У своїй апеляційній скарзі захист також посилається на ряд порушень, допущених поліцейськими, а саме направлення на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння та акт огляду на стан сп`яніння, не складалися, однак вони не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не спростовують факту порушення ОСОБА_1 вимог  п.2.5 ПДР України.
В той же час, апеляційний суд зауважує, що поліцейськими складено направлення на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння та акт огляду на стан сп`яніння, однак, в рядку результат огляду зазначено, що водій відмовився від огляду в закладі охорони здоров`я. 
Доводи скарги про те, що поліцейськими було порушено процедуру огляду водія, оскільки не роз`яснили водію його права, не знайшли свого підтвердження, оскільки поліцейські діяли відповідно до «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року № 1395, що підтверджується відеозаписом з нагрудної камери.
Крім того, під час складання протоколу ОСОБА_1 були роз`ясненні права, передбачені ст.268 КУпАП, ст.59, 63 Конституції України, що вбачається з долученого до протоколу відео з бодікамер працівників поліції, а також підтверджується і підписом у протоколі про адміністративне правопорушення.
Твердження апелянта про те, що в матеріалах справи відсутня інформація про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортними засобами, є необґрунтованими, оскільки відповідно до відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, її було попереджено про необхідність залишення транспортного засобу на місці його зупинки.
Отже, на переконання апеляційного суду, досліджені та покладені в основу рішення суду першої інстанції докази, які були перевірені під час апеляційного розгляду, є належними та допустимими доказами по справі у розумінні ст.251 КУпАП, оскільки складені уповноваженими особами, відповідно до процедури їх збирання та у своїй сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння при обставинах встановлених постановою судді Долинського районного суду Кіровоградської області від 24 березня 2025 року, чим було порушено вимоги п.2.5 “а” ПДР України, тобто ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які обумовлюють необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.
В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Таким чином, ОСОБА_1 реалізувала своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодившись нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
Крім того, з урахуванням вищезазначених обставин справи, районний суд правильно обрав вид та розмір адміністративного стягнення, а саме у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, що є мінімально можливим, як видом, так і розміром адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, та за даних обставин справи, з урахуванням особи правопорушника, послужить його вихованню в дусі додержання Законів України, поваги до правил співжиття та запобігання вчиненню ним нових правопорушень.
Будь-яких порушень законодавства про адміністративні правопорушення, які б вплинули на правильність прийнятого місцевим судом рішення, та були б підставою для його скасування, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, та під час розгляду справи в суді першої інстанції, допущено не було.
За таких обставин, районний суд правильно дійшов висновку про доведеність вини  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та обґрунтовано призначив їй вид та розмір стягнення в межах санкції вказаної статті, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для скасування постанови районного суду та закриття провадження у справі, як того просить апелянт у своїй апеляційній скарзі. 
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
       Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Чуприни С.П. залишити без задоволення, а постанову Долинського районного суду Кіровоградської області від 24 березня 2025 щодо ОСОБА_1 - без зміни.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: