ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" травня 2025 р.           Справа№ 910/15560/23
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Коробенка Г.П.
суддів:            Кравчука Г.А. 
          Сибіги О.М. 
 
за участю секретаря судового засідання Огірко А.О.
за участю представника(-ів): згідно з протоколом судового засідання від 20.05.2025

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" 
на рішення Господарського суду міста Києва 
від 12.03.2025
у справі №910/15560/23 (суддя Лиськов М.О.)
за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна"
до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування"
про повернення безпідставного набутого майна 130 000,00 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Євроінс Україна" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" (далі-відповідач) про повернення безпідставного набутого майна 130 000,00 грн.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що підстава для страхової компанії виконувати свої зобов`язання за договором цивільно-правової відповідальності відпала (у зв`язку із відсутністю в діях водія забезпеченого транспортного засобу "VOLKSVAGEN" д.н.з. НОМЕР_1 складу адміністративного правопорушення), у зв`язку з чим Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Євроінс Україна", керуючись ст. 1212 Цивільного кодексу України, звернулось з вимогою про стягнення з відповідача суму безпідставно набутих коштів на загальну суму 130 000, 00 грн.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.03.2025 позов задоволено повністю.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна" 130 000, 00 грн безпідставно набутих коштів та 2 684, 00 грн судового збору.
Приймаючи оскаржуване рішення суд виходив з того, що за відсутності події і складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 , під час настання дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 14.10.2021 о 14:10 на автошляху смт. Вільшанка - м. Первомайськ Миколаївської області на 3 км дороги, не виникає цивільно-правової відповідальності даної особи відповідно до закону. Відтак, цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застраховано - не настає, а тому в силу приписів ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" шкода заподіяна автомобілю "Рено" д.н.з. НОМЕР_2 не підлягає відшкодуванню, адже фактично страховий випадок є таким, що не настав, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про обгрунтованість заявленого позивачем позову та про стягнення з відповідача суми боргу на підставі ст. 1212  Цивільного кодексу України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із вказаним рішенням, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Арсенал Страхування" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення від 12.03.2025 у справі №910/15560/23 скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення ухвалено місцевим судом з порушенням норм матеріального та процесуального права. При цьому, в апеляційній скарзі скаржником викладено обставини, які за своїм змістом тотожні змісту відзиву на позовну заяву.

Узагальнені доводи та заперечення позивача

30.04.2025 через підсистему "Електронний суд" від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому останній останній заперечив доводи викладені в ній, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого суду - без змін.
Узагальнені доводи відзиву позивача зводяться до того, що позивач, маючи договірні відносини щодо страхування цивільно-правової відповідальності осіб, які на законних підставах керують забезпеченим ТЗ, виконав свій обов`язок за договором та перерахував оспорювану суму відповідачу, однак підстава для такої виплати згодом відпала, а саме відповідною постановою суду було встановлено відсутністю в діях водія забезпеченого ТЗ "VOLKSWAGEN" д/н НОМЕР_1 складу адміністративного правопорушення. Тобто відпала підстава для страхової компанії виконувати зобов`язання у договорі цивільно-правової відповідальності. Відтак, відповідач зобовязаний компенсувати позивачу суму виплаченого страхового відшкодування в сумі 130 000,00 грн.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги, заяв і клопотань

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.04.2025 апеляційну скаргу у справі №910/15560/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Коробенко Г.П., судді: Тарасенко К.В., Кравчук Г.А.
Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 08.04.2025, у зв`язку з перебуванням суддів Тарасенко К.В. у відрядженні, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/15560/23.
Згідно з витягом із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.04.2025, справу №910/15560/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Коробенко Г.П. (головуючий), судді: Сибіга О.М., Кравчук Г.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.04.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" на рішення Господарського суду міста Києва від 12.03.2025 у справі №910/15560/23. Судове засідання призначено на 20.05.2025. Витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/15560/23.
05.05.2025 матеріали справи №910/15560/23 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючому судді.
12.05.2025 через підсистему "Електронний суд" від позивача надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, яке суд задовольнив ухвалою від 19.05.2025.
У судовому засіданні 20.05.2025 суд оголосив вступну та резолютивну частини постанови.

Явка представників сторін

У судове засідання 20.05.2025 з`явився представник позивача, який надав пояснення по справі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений шляхом доставки процесуальних документів до Електронного кабінету, що підтверджується довідкою від 28.04.2025.
Відповідно до частини п`ятої статті 6 ГПК України суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі - ЄСІТС) у порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про ЄСІТС та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). Особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Оскільки явка представників сторін в судове засідання не була визнана обов`язковою, зважаючи на наявні в матеріалах справи докази належного повідомлення відповідача про місце, дату і час судового розгляду, а також враховуючи те, що судочинство здійснюється, серед іншого, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими ним процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість розгляду апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" за відсутності представника відповідача.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

02.09.2021 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Арсенал Страхування" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №1748/21-Т/ОЛ5/5301. Предметом зазначеного Договору страхування є страхування, в тому числі транспортного засобу "RENAULT" д.н.з. НОМЕР_3 .
19.11.20220 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Євроінс Україна" та ОСОБА_2 укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/1288599.
14.10.2021 о 14:10 на автошляху смт. Вільшанка - м. Первомайськ Миколаївської області на 3 км дороги відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого ТЗ "RENAULT" д.н.з. НОМЕР_3 та забезпеченого ТЗ "VOLKSWAGEN" д.н.з. НОМЕР_1 .
Згідно довідки Національної поліції України про ДТП, за фактом правопорушень, які призвели до скоєння ДТП, адміністративний протокол за ст. 124 КУпАП складено на ОСОБА_2 - водія забезпеченого ТЗ.
Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Арсенал Страхування" здійснено виплату страхового відшкодування на користь страхувальника Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" в загальному розмірі 133 604, 56 грн згідно страхових актів на підставі рахунків СТО.
Враховуючи наявність полісу, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Арсенал Страхування" звернулось до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна" із претензією про виплату страхового відшкодування на загальну суму 133 604, 56 грн.
Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Євроінс Україна", в свою чергу, здійснено виплату страхового відшкодування на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" в загальній сумі 130 000, 00 грн згідно страхових актів по справі №48437/1/2022 на 112 758, 79 грн та №48437/1-1/2022 на 17 241, 21 грн, що підтверджується платіжними дорученнями №8263 від 25.05.2022 на суму 112 758, 79 грн та №14949 від 28.09.2022 на суму 17 241, 21 грн.
Вільшанським районним судом Кіровоградської області винесено постанову по справі №384/345/21, згідно якої закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Отже, оскільки підстава для страхової компанії виконувати свої зобов`язання за договором цивільно-правової відповідальності відпала (у зв`язку із відсутністю в діях водія забезпеченого транспортного засобу "VOLKSVAGEN" д.н.з. НОМЕР_1 складу адміністративного правопорушення), Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Євроінс Україна", керуючись ст. 1212 Цивільного кодексу України, звернулось за даним позовом до суду з вимогою про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" безпідставно набутих коштів на загальну суму 130 000, 00 грн.
Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач посилається на те, що кошти отримані Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Арсенал Страхування" від Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна" не можуть вважатися безпідставно набутими та такими, що підлягають поверненню в порядку ст. 1212 Цивільного кодексу України, оскільки, на момент здійснення страхового відшкодування позивачем, йому було відомо про постанову по справі №384/345/21, якою Вільшанський районний суд Кіровоградської області закрив провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП.
Крім того, за твердженнями відповідача матеріали справи не містять відомостей про скасування страхового акту №48437/1/2022 за Договором ОСЦПВ власників наземних транспортних засобів №АР/1288599 чи визнання його недійсним, а позивачем прийнято вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування в сумі 130 000, 00 грн, що підтверджується страховим актом №48437/1/2022 за Договором ОСЦПВ власників наземних транспортних засобів №АР/1288599.

Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів сторін

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та надані позивачем пояснення, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні чи скасуванню, виходячи з такого.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо  захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.   Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства , але за аналогією породжують цивільні права і обов`язки.
Згідно із ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та   обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Разом з цим, положеннями ст. 988 Цивільного кодексу України, п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про страхування" встановлено, що страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.
Згідно ст. 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована.
Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Пунктом 32.1 ст.31 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" до випадків, коли шкода не відшкодовується віднесено шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону.
За загальним правилом цивільно-правова відповідальність - це встановлені законом юридичні наслідки за невиконання або неналежне виконання особою обов`язків, зобов`язань, що пов`язані з порушенням суб`єктивних цивільних прав другої сторони, та полягає у застосуванні до правопорушника в інтересах другої сторони установлених законом або договором правових заходів впливу, що несе для нього негативні, економічно невигідні наслідки  майнового характеру, зокрема, відшкодування шкоди.
Як вище встановлено судом, постановою Вільшанського районного суду Кіровоградської області по справі №384/345/21 закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Отже, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 , під час настання дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 14.10.2021 о 14:10 на автошляху смт. Вільшанка - м. Первомайськ Миколаївської області на 3 км дороги, не виникає цивільно-правової відповідальності даної особи відповідно до закону.
Відтак цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застраховано - не настає, а тому в силу наведених приписів Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" шкода заподіяна автомобілю "Рено" д.н.з. НОМЕР_2 не підлягає відшкодуванню, адже фактично страховий випадок є таким, що не настав.
Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:
1) повернення виконаного за недійсним правочином;
2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;
3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;
4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
В силу вимог ст. 1213 Цивільного кодексу України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.
Оскільки для застосування положень даної глави має значення саме факт безпідставного отримання, яке в даному випадку вбачається за відсутності випадку, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про обгрунтованість заявлених позовачем вимог про стягнення з відповідача суми боргу на підставі ст.1212  Цивільного кодексу України.
Доводи апелянта, наведені в апеляційній скарзі про те, що спірні правовідносини між сторонами виникають із страхування, яке є зобов`язанням, тому виплачені позивачем кошти не є коштами, які можуть бути стягнуті на його користь на підставі ст. 1212 ЦК України, судом апеляційної інстанції відхиляються, з огляду на наведені вище приписи п. 3 ч. 3 ст. 1212 ЦК України, що прямо вказують на те, що положення  глави 83 Цивільного кодексу України  "Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави", можуть бути застосовані навіть до вимог про  повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Отже, зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виникають також у зв`язку з договірними правовідносинами, що існували раніше.
Враховуючи наведене, оскільки матеріалами справи підтверджується виплата позивачем на рахунок відповідача страхового відшкодування в розмірі 130   000,00 грн, враховуючи що підстава для такої виплати згодом відпала (закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 (справа №384/345/21) за ст. 124 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення), колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість заявлених позивачем позовних вимог про стягнення з відповідача суми безпідставно набутих коштів на підставі ст. 1212 ЦК України в розмірі 130 000, 00 грн.
При цьому колегія суддів зазначає, що покладені в основу апеляційної скарги доводи апелянта, фактично дублюють його позицію викладену у відзиві на позов, та зводяться до переоцінки доказів, яким суд першої інстанції надав належну оцінку, з огляду на що, та враховуючи що апеляційний суд погодився з висновками місцевого господарського суду про наявність підстав для задоволення позову в силу викладеного вище, доводи апелянта наведені в апеляційній скарзі не спростовують встановлених судом під час розгляду справи обставин.
Відповідно до ст.ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У даній справі сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини першої статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі рішення від 12.03.2025 відсутні.
Оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, скарга задоволенню не підлягає.
Колегія суддів погоджується із здійсненим судом першої інстанції розподілом судових витрат, а витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги відповідно до статті 129 ГПК України покладаються судом на апелянта, оскільки апеляційна скарга не підллягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 129, 267-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду міста Києва від 12.03.2025 у справі №910/15560/23 залишити без змін.
Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Арсенал Страхування".
Матеріали справи №910/15560/23 повернути Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 27.05.2025

Головуючий суддя                                                                      Г.П. Коробенко 

Судді                                                                                Г.А. Кравчук

                                                                                О.М. Сибіга