Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

       22 травня 2025 року                                          м. Рівне

Справа № 557/387/25
Провадження № 33/4815/473/25

Суддя Рівненського апеляційного суду - Полюхович О.І.,
з участю: 
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , 
захисника – Рудика В.Р., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне в матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Рудика В.Р. в інтересах  ОСОБА_1 на постанову Гощанського районного суду  Рівненської області від 22 квітня 2025 року, –

ВСТАНОВИВ:

 
Постановою Гощанського районного суду Рівненської області від 22 квітня 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і щодо неї застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 01 лютого 2025 року о 01 год. 04 хв. на АД М06 «Київ-Чоп» 310 км керувала транспортним засобом «Renault Kangoo», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови та, в порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху, від проходження медичного огляду  на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Drager Alcоtest 7510» та проведення такого огляду у медичному закладі відмовилася. 
Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП.
В поданій апеляційній скарзі захисник Рудик В.Р. в інтересах ОСОБА_1 просить постанову місцевого суду про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП визнати незаконною та скасувати її, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Зазначає, що при зупинці транспортного засобу, що перебував під керуванням ОСОБА_1 , працівники поліції не проінформували її про причини зупинки, що є порушенням положень ст.35 Закону України " Про поліцію". Вказує, що в порушення положень КУпАП ОСОБА_1 не було роз`яснення її права та обов`язки, а також не запропоновано скористатися послугами адвоката чи іншого фахівця в галузі права, в тому числі безоплатною правовою допомогою. що мало бути зафіксовано на відео з бодікамери поліцейського. 
Заслухавши доводи ОСОБА_1 та захисника Рудика В.Р. на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Так, однією з підстав притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння визначається ст. 266 КУпАП, Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду" від 17 грудня 2008 року №1103 та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.
Відповідно до цих нормативних актів, оглядові підлягають лише водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного чи іншого сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення при зазначених у постанові обставинах ґрунтується на зібраних у справі та перевірених у судовому засіданні доказах, а саме:
- актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого ОСОБА_1 від проходження огляду на місці зупинки відмовився (а.с.6);
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого ОСОБА_1 направлено до медичного закладу. Від проходження огляду у медичному закладі ОСОБА_1 відмовилась (а.с.5);
- відеофайлу з нагрудної камери працівника поліції, яким зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження встановленого огляду на місці зупинки транспортного засобу (файл a4k76, час 08:40) та у медичному закладі (файл a4k76, час 08:50), а також визнання нею факту вживання алкогольних напоїв (файл a4k76, час 01:05).
Зазначені вище докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі і сумніву у своїй належності та допустимості не викликають, тому вони є належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції є об`єктивними доказами, тобто такими, які процесі доказування не встановлюються від людей і не залежать від їх суб`єктивного сприйняття певних обставин.
Судом не встановлено обставин, які б свідчили про упередженість дій працівників поліції стосовно ОСОБА_1 та порушень ними оформлення адміністративних матеріалів, що ставили б під сумнів її вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Апеляційний суд критично відноситься до доводів апеляційної скарги про те, що працівники поліції не проінформували ОСОБА_1 про причини зупинки, що є порушенням положень ст.35 Закону України " Про поліцію".

З наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери вбачається, що працівник поліції вказує ОСОБА_1 , що транспортний засіб «Renault Kangoo», номерний знак  НОМЕР_1 ,було зупинено на підставі п.3 ст.35 Закону України «Про національну поліції», а саме, що у них є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення (файл a4k76, час 28:50).
Доводи апеляційної скарги про те, що впорушення положень КУпАП ОСОБА_1 не було роз`яснення її права та обов`язки, а також не запропоновано скористатися послугами адвоката чи іншого фахівця в галузі права, в тому числі безоплатною правовою допомогою також не заслуговують на увагу, оскільки роз`яснення прав та обов`язків, передбачених 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП, зафіксовано на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського (файл a4k76, час 30:30).
Інші доводи апеляційної скарги щодо незаконності оскаржуваної постанови не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
Стягнення суддею накладене з врахуванням положень ст.33, ст.38 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.
На думку апеляційного суду, таке стягнення буде достатньою мірою гарантувати виправлення ОСОБА_1 і попередження вчинення нею нових адміністративних правопорушень, а отже досягне мети адміністративного стягнення, передбаченої ст.23 КУпАП.
Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.
Постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.6 ЄКПЛ, ст.294 КУпАП, суд, –

ПОСТАНОВИВ:

 
Постанову Гощанського районного суду Рівненської області від 22 квітня 2025 року відносно ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляційну скаргу її захисника Рудика В.Р. – без задоволення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду                         О.І. Полюхович