Справа №592/3079/25 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Косолап М. М.	
Номер провадження 33/816/725/25 	Суддя-доповідач Рунов В. Ю. 	
Категорія  122-4 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
Іменем України

09 травня 2025 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., з участю секретаря судового засідання Авраменко Д. А., розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 592/3079/25 за апеляційною скаргою захисника БЕРДНИКА В. В. на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 26.03.2025, якою 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 

визнаний винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП,
учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:
захисника – адвоката Бердника В. В.,

установив:

У поданій апеляційній скарзі захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 – адвокат БЕРДНИК В. В. просить скасувати постанову судді та ухвалити нову постанову, якою провадження в справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, оскільки в схемі місця ДТП не зазначено час вчинення правопорушення, ця схема є додатком до іншого протоколу, наявні в матеріалах справи документи є копіями, показання свідка не можуть братися до уваги, відсутні докази вчинення ДТП саме ОСОБА_2 , у протоколі за ст. 124 КУпАП мало б бути посилання на інший пункт ПДР, схема місця ДТП складена з порушеннями та не відповідає реальній обстановці на місці, при складанні протоколу не здійснено огляду т/з, суддя відмовила в задоволенні клопотання про виклик свідка.
Постановою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 26.03.2025 ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП, і на нього згідно ст. 36 КУпАП накладене стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 605,60 грн.
Згідно постанови судді, 06.02.2025 о 09 год. в м. Суми по вул. Бельгійська, 34 ОСОБА_2 , керуючи автомобілем MAN н. з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та допустив наїзд на припаркований автомобіль BMW н. з. НОМЕР_2 , який отримав механічні пошкодження, після чого ОСОБА_2 залишив місце ДТП, чим порушив вимоги п. 2.3б, 2.10а ПДР.
Вислухавши доводи захисника Бердника В. В., який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Висновки судді суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, 122-4 КУпАП, за обставин, викладених у постанові, відповідають матеріалам справи, ґрунтуються на досліджених у суді першої інстанції доказах і є вмотивованими.
На підтвердження викладених у протоколах фактичних обставин правопорушення суддя суду першої інстанції у постанові послалася на належні, допустимі та достовірні докази, які у своїй сукупності та взаємозв`язку є достатніми для доведення винуватості ОСОБА_2 поза розумним сумнівом.
Так, розглянувши протоколи про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 № 251000 від 19.02.2025 та серії ЕПР1 № 250985 від 19.02.2025 суддя суду першої інстанції цілком вірно дійшла висновку, що 06.02.2025 о 09 год. в м. Суми по вул. Бельгійська, 34 ОСОБА_2 , керуючи автомобілем MAN н. з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та допустив наїзд на автомобіль BMW н. з. НОМЕР_2 , який отримав механічні пошкодження, після чого залишив місце ДТП, чим порушив вимоги п. 2.3б, 2.10а ПДР, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано та об`єктивно підтверджується доказами у справі, зокрема:
- письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 19.02.2025, згідно яких 06.02.2025 близько 09:00 він керував автомобілем MAN н. з. НОМЕР_1 в м. Суми по вул. Бельгійська, 34. На під`їзді до магазину з лівої сторони стояв автомобіль BMW. При повороті праворуч заднє колесо керованого ним т/з уперлося в бордюр, було слизько і автомобіль скинуло вліво. Вивантаживши автомобіль він намагався знайти власника автомобіля BMW до 11:30, а потім поїхав. Близько 16 год. йому зателефонували з магазину та дали номер телефону водія автомобіля BMW. При розмові власник йому пропонував 1500 дол. США, але так як ця сума була завеликою за праве крило, він вирішив це питання через страхову компанію;
- схемою місця ДТП, яка сталася 06.02.2025, на якій зафіксований автомобіль BMW н. з. НОМЕР_2 , який розташований біля буд. № 34 по вул. Бельгійська через дорогу від буд. № 22 по вул. Гетьмана Павла Скоропадського, ближче до правого краю проїзної частини, передньою частиною в бік вул. Революції Гідності в м. Суми. Зафіксовано пошкодження автомобіля BMW – пошкодження заднього правого крила та кришки паливного баку;
- електронною карткою 102 з «Інформаційного порталу Національної поліції України» від 06.02.2025, у якій зафіксовано, що 06.02.2025 о 14:42 від ОСОБА_3 надійшло повідомлення про те, що за адресою: м. Суми, вул. Гетьмана Павла Скоропадського, 22 він виявив, що його т/з BMW н. з. НОМЕР_2 , який був знаходився біля 1 під`їзду, пошкоджено (заднє праве крило, кришка бензобаку). Як результат відпрацювання в електронній картці зазначено рапорт командира взводу УПП в Сумській області ОСОБА_4 від 06.02.2025, відповідно якого прибувши на місце події за адресою: м. Суми, вул. Бельгійська, 34, було виявлено заявника ОСОБА_3 , який повідомив, що вийшовши до свого автомобіля BMW н. з. НОМЕР_2 , який знаходився біля буд. 34 по вул. Бельгійська, 05.02.2025 близько 19:30, виявив пошкодження задньої правої частини, а саме заднє праве крило і люк бензобаку. Провівши перевірку було встановлено, що вранці до магазину меблів приїхав вантажний автомобіль для розгрузки товарів, який рухаючись заднім ходом міг здійснити наїзд на т/з. Було відібрано пояснення і складено схему ДТП;
- письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_3 від 06.02.2025, згідно яких 05.02.2025 близько 15:30 він припаркував свій автомобіль BMW н. з. НОМЕР_2 біля першого під`їзду буд. № 22 по вул. Гетьмана Павла Скоропадського в м. Суми. 06.02.2025 близько 14:30 він вийшов до т/з і побачив механічні пошкодження, а саме пошкодження заднього правого крила і люку бензобаку. Поспілкувавшись з продавцем магазину меблі, який знаходиться поруч, останній повідомив, що до них зранку на вивантаження приїздив вантажний автомобіль;
- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_5 від 06.02.2025, згідно яких 06.02.2025 близько 09 год. за адресою: м. Суми, вул. Гетьмана Павла Скоропадського, біля буд. № 22 вона стала свідком того, що вантажний автомобіль під час руху заднім ходом здійснив наїзд на інший автомобіль BMW синього кольору, після чого з нього вивантажили меблі до магазину, а потім він поїхав.
Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів – з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам. При цьому, досліджуючи під час розгляду письмові пояснення свідка ОСОБА_5 на предмет їх достовірності та допустимості, апеляційний суд вважає за можливе використати їх як доказ вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, оскільки ці письмові пояснення містять фактичні дані, на основі яких встановлюється певний юридичний факт і їх зміст об`єктивно узгоджується та співпадає з іншими безпосередньо дослідженими доказами в справі, враховуючи, що цей свідок не спростував перед судом у будь-який спосіб викладені нею у її письмових поясненнях обставини, а навпаки, вона повідомила апеляційному суду телефоном, що за станом здоров`я не може з`явитися в судове засідання, але повністю підтримує свої пояснення, що не протирічить принципам, які застосовуються у випадках, коли свідки обвинувачення не з`являються у судове засідання і надані ним раніше показання визнаються допустимими як докази, які узагальнені та уточнені ЄСПЛ у справі «Аль-Хавайя й Тахері проти Сполученого Королівства» (Al-Khawaja and Tahery v. the United Kingdom), заяви № 26766/05 і № 22228/06, ECHR 2011), згідно яких необхідно проводити три етапний аналіз відповідності положенням п. 1 і п.п. «d» п. 3 ст. 6 Конвенції того провадження, у якому показання свідка, який не був присутнім та допитаним у судовому засіданні, були визнані допустимими як доказ, оскільки у справі мали місце достатні урівноважуючі фактори, які забезпечили належну і чітку оцінку достовірності таких доказів, та надійні процесуальні гарантії, що компенсували недоліки, з якими зіткнулася сторона через допустимість неперевірених доказів, а також забезпечена загальна справедливість судового розгляду. 
Крім того, будь-яких підстав вважати, що вказаний свідок мала наперед сформовану упередженість, необ`єктивність або ж яку-небудь зацікавленість, матеріали справи не містять, тому доводи апеляційної скарги про недопустимість як доказу письмових показань свідка ОСОБА_5 через те, що вона не допитувалася судом, на увагу не заслуговують.
Адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП, настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження, крім іншого, т/з, а за ст. 122-4 КУпАП – за залишення водіями т/з, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця ДТП, до якої вони причетні. Оскільки зазначені норми матеріального закону є бланкетними, тобто відсилають до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, то у протоколах присутнє посилання на порушення водієм ОСОБА_2 вимог п. 2.10а, 2.3б ПДР, згідно яких у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_2 не причетний до вчинення ДТП, то вони не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки повністю спростовуються наведеними вище доказами, у тому числі і письмовими поясненнями самого ОСОБА_2 , який визнав, що керований ним автомобіль під час зупинки у зв`язку із слизьким покриттям дороги з`їхав в ліву сторону, де знаходився т/з BMW, після чого він поїхав з місця ДТП, що повністю узгоджується із поясненнями свідка ОСОБА_5 , яка зазначила, що вантажний автомобіль під час руху заднім ходом здійснив наїзд на т/з BMW.
Також підлягає врахуванню та обставина, що ОСОБА_2 у день ДТП телефонував потерпілий та пропонував, щоб той відшкодував йому завдані збитки в розмірі 1500 дол. США, але на цю суму ОСОБА_2 не погодився через завищену суму за пошкоджене крило автомобіля, тому він вирішив це питання через страхову компанію.
Наведені докази об`єктивно підтверджують той факт, що ОСОБА_2 помітив зіткнення із т/з BMW, що цілком ймовірно могло спричинити пошкодження цьому автомобілю, тобто він усвідомлював протиправний характер своєї дії, передбачав її шкідливі наслідки та свідомо допускав настання цих наслідків, що і вказує на існування суб`єктивної сторони та складу всього правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, та ст. 124 КУпАП відповідно.
Надані апеляційному суду показання свідка ОСОБА_6 про те, що механічні пошкодження т/з BMW не могли бути спричинені т/з MAN, вказаних висновків не спростовують з огляду на наступне: 1) зіткнення відбулося ще до початку розвантаження т/з MAN, тому свідок попросту міг не помітити цей момент; 2) факт з`їзду т/з MAN під час паркування в сторону т/з потерпілого підтвердив сам ОСОБА_2 , відмовившись від усунення заподіяної ним шкоди, оскільки визначена потерпілим сума грошових коштів є завищеною; 3) показання свідка ОСОБА_6 , на відміну від пояснень свідка ОСОБА_5 , за своїм змістом є заперечливими, а не підтверджуючими, оскільки його твердження про те, що він не бачив моменту зіткнення не можна ототожнювати з тим, що цього зіткнення не було.
Доводи апеляційної скарги відносно того, що додані до протоколу серії ЕПР 1 № 251000 від 19.02.2025 (ст. 122-4 КУпАП) документи є копіями не можуть бути прийняті до уваги, так як оригінали відповідних документів долучені до протоколу серії ЕПР1 № 250985 від 19.02.2025 (124 КУпАП), а після надходження вказаних протоколів до суду вони згідно ст. 36 КУпАП були об`єднані в одне провадження, у межах якого і досліджені всі наявні в справі докази.
Є необгрунтованими доводи апеляційної скарги захисника про те, що протокол за ст. 124 КУпАП мав би містити посилання на п. 13.3 ПДР, а не 2.3б ПДР, оскільки викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та постанові судді суду першої інстанції фактичні обставини справи повністю охоплюються приписами як п. 2.3б ПДР, так і диспозицією ст. 124 КУпАП, так як водій ОСОБА_2 не врахував дорожньої обстановки (не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну) та допустив зіткнення т/з.
Крім того, ЄСПЛ нагадує, що «національне законодавство має з достатньою чіткістю визначати межі та спосіб здійснення відповідного дискреційного права, наданого органам влади, щоб забезпечувати громадянам той мінімальний рівень захисту, на який вони мають право згідно з принципом верховенства права в демократичному суспільстві» (п. 33 рішення від 15.11.1996 у справі «Доменічіні проти Італії» (Domenichini v. Italy), Reports 1996-V). При цьому «закон має бути доступним та передбачуваним, що стосується його наслідків, тобто вираженим із достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку» (п. 31 рішення ЄСПЛ від 28.10.2003 у справі «Ракевич проти Росії» (Rakevich v. Russia), заява № 589973/00); п. 109 рішення ЄСПЛ від 13.12.2001 у справі «Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови» (Metropolitan Church of Bessarabia v. Moldova), заява № 45701/99); п. 54 рішення ЄСПЛ від 23.09.1998 у справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» (Steel and Others v. the United Kingdom).
На національному рівні КСУ в своєму рішенні від 29.06.2010 у справі № 17-рп/2010 за конституційним поданням Уповноваженого ВРУ з прав людини зазначив, що «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абз. 3 п.п. 3.1 п. 3), а у рішенні від 22.09.2005 № 5-рп/2005 той же Суд вказав, що «із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі» (абз. 2 п.п. 5.4 п. 5).
З огляду на вимоги ст. 251, 254, 256, 280, 283 КУпАП зазначення поліцейським в протоколі про адміністративне правопорушення про недотримання ОСОБА_2 безпечного бокового інтервалу, за встановлених вище обставин у даній конкретній справі, на переконання апеляційного суду, суттєво не впливає на встановлення фактичних обставин вчинення правопорушення і визнання протоколу неналежним, недостовірним чи недопустимим доказом, не спотворює змісту протоколу та автоматично не створює ситуацію, за якої цей процесуальний документ є недійсним, а зібрані докази – недопустимими, оскільки учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги ПДР, а також дотримуватись імперативних приписів законодавства України про адміністративні правопорушення, так як «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди; ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O’Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02), а кожний т/з, який знаходиться в русі, повинен мати водія, який повинен контролювати свій т/з таким чином, щоб бути завжди у змозі належним чином їм управляти, бути ознайомленим з правилами дорожнього руху, приписами в області безпеки дорожнього руху, а також з такими факторами, які можуть вплинути на його поведінку (п. 1, 5 і 6 ст. 8 Конвенції про дорожній рух (Відень, 08.11.1968) та положень Європейської угоди, яка доповнює цю Конвенцію (Женева, 01.05.1971).
Необхідно зауважити, що як суд першої, так і суд апеляційної інстанцій не мають права самостійно редагувати викладені в протоколі обставини адміністративного правопорушення, а так само не можуть відшукувати докази на користь «обвинувачення», оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)» (рішення ЄСПЛ від 30.05.2013 у справі «Малофєєва проти Росії» (Malofeyeva v. Russia), заява № 36673/04); рішення ЄСПЛ від 20.09.2016 у справі «Карелін проти Росії» (Karelin v. Russia), заява № 926/08).
Тобто, вказана вище правова позиція ЄСПЛ стосується випадків, коли уповноважені на розгляд справ про адміністративні правопорушення особи на власний розсуд визначають підпункт пункту чи пункт ПДР або ж у інший спосіб редагують фабулу адміністративного правопорушення, що не має відношення до фактичних обставин даної справи, коли не порушується «принцип правової визначеності» і особа, яка керує т/з, апріорі повинна знати та виконувати правила дорожнього руху, в тому числі і приписи п. 15.12 ПДР. При цьому апеляційний суд враховує і позицію потерпілого та його представника, які є у даній справі «стороною обвинувачення» de facto у контексті рішень ЄСПЛ та норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі – Конвенція).
З огляду на зазначене, викладеної в протоколі суті правопорушення та посилання на п. 2.3б ПДР достатньо для кваліфікації дій ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП, яка встановлює відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху ПДР. 
Апеляційний суд зауважує, що дотримання ОСОБА_2 як водієм т/з приписів п. 2.3б ПДР під час зупинки т/з унеможливило у даній конкретній дорожній ситуації зіткнення з іншим т/з та їх пошкодження, тобто ДТП, що і свідчить про правильність й достатність кваліфікації його дій за вказаним пунктом ПДР.
Відсутність на схемі місця ДТП інформації щодо будь-яких уламків чи подряпин на ділянці дороги, позначок місця зіткнення, траєкторії руху автомобіля, інших деталей та орієнтирів не свідчить про те, що ця схема складена з порушеннями, оскільки вказані відомості зазначаються у разі їх встановлення. При цьому, зображення на схемі місця ДТП «Х-подібного» перехрестя (хоча в дійсності виїзди до головної дороги утворюють «Т-подібні» перехрестя) жодним чином не вплинуло на встановлення фактичних обставин ДТП та доведеність вини ОСОБА_2 .
Також не можуть бути прийнятими до уваги доводи відносно того, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не складено протокол огляду т/з, яким керував ОСОБА_2 , оскільки факт проведення цієї дії зафіксований схемою місця ДТП.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення, крім іншого, є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП), а завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).
Послідовність викладення в диспозиціях наведених вище правових норм завдань дає підстави для висновку, що застосування належної юридичної процедури є не самоціллю, а важливою умовою досягнення результатів адміністративного судочинства, визначених законодавцем як пріоритетні, охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, сумлінного виконання своїх обов`язків.
Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, одержаній унаслідок істотного порушення прав та свобод людини, тобто імперативною законодавчою забороною використовувати результати процесуальних дій як докази охоплюються випадки, коли недотримання процедури їх проведення призвело до порушення конвенційних та/або конституційних прав і свобод людини.
Відтак, у кожному з вищезазначених випадків простежується чіткий зв`язок правил допустимості доказів з фундаментальними правами і свободами людини, гарантованими Конвенцією та/або Конституцією України, тому вирішуючи питання про вплив порушень при складанні схеми місця ДТП (не зазначенні часу його вчинення) на доказове значення отриманих у його результаті відомостей, суд повинен насамперед з`ясувати вплив цих порушень на ті чи інші конвенційні або конституційні права людини, зокрема встановити, наскільки процедурні недоліки «зруйнували» або звузили ці права або ж обмежили особу в можливостях їх ефективного використання.
Сукупність всіх обставин справи виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що за вказаних у протоколах про адміністративні правопорушення та постанові судді обставин водій ОСОБА_2 , керуючи т/з MAN н. з. НОМЕР_1 допустив зіткнення з т/з BMW н. з. НОМЕР_2 та покинув місце ДТП, що вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих доказів, оскільки версія уповноваженої особи, яка склала протоколи, пояснює всі встановлені судом обставини, що мають відношення до подій. 
Наявності таких обставин, яким неможливо надати розумного пояснення або які б свідчили про можливість іншої версії подій, не встановлено. Будь-який обґрунтований сумнів спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія події, яка дає підстави для висновку про те, що спричинення пошкоджень т/з BMW н. з. НОМЕР_2 знаходиться у причинному зв`язку з порушенням ОСОБА_2 п. 2.3б ПДР.
Суддя суду першої інстанції не вийшла за межі зазначених у протоколах обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протоколи про адміністративне правопорушення – ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, 122-4 КУпАП.
При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга – без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, –

постановив:

Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 26.03.2025 відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника БЕРДНИКА В. В. на цю постанову – без задоволення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя 	  В. Ю. Рунов