УХВАЛА

02 травня 2025 року 
м. Київ

справа №990/187/25
адміністративне провадження №П/990/187/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Кашпур О.В.,
суддів: Мартинюк Н.М., Мельник-Томенко Ж.М., Радишевської О.Р., Уханенка С.А.
перевірив матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Президента України Зеленського Володимира Олександровича про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
У С Т А Н О В И В:
28 квітня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду (далі - Суд) як суду першої інстанції з позовною заявою, в якій просить:
1.          З метою декриміналізації сфер державної та кібернетичної безпеки, приведення принципів їх забезпечення у відповідність до вимог Законів України «Про боротьбу з тероризмом», «Про національну безпеку України», «Про службу безпеки України» та у відповідність до сучасних вимог і потреб Держави, зобов`язати Президента України провести реформування кібернетичної станції спеціального зв`язку (що знаходиться за адресою: вул. Гетьмана Скоропадського, 16/18), передавши кібернетичну станцію казенного підприємства «Укрспецзв`язок» у компетенцію Служби безпеки України, як єдиного державного органу спеціального призначення з правоохоронними функціями, який забезпечує державну безпеку України відповідно до Закону України «Про службу безпеки України».
2.Визнати бездіяльність Президента України Володимира Зеленського у частині реагування на звернення позивача до Президента України за захистом його конституційних прав та свобод, протиправною та зобов`язати Президента України усунути умисні дії з боку працівників казенного підприємства «Укрспецзв`язок», які порушують конституційні права і свободи позивача та створюють небезпеку його життю та здоров`ю.
В позовній заяві ОСОБА_1 зазначає про те, що у липні 2013 року радіооператори «Укрспецзв`зку» скалічили його торсіонним кіберножем з метою фізичної страти, з доведення позивача до самогубства шляхом каліцтва кібернетичною зброєю з кібернетичної станції спеціального зв`язку, що була передана урядом Арсенія Яценюка в управління комерційному казенному підприємству «Укрспецзв`язок». З того часу, протягом дванадцяти років, позивач піддається політичним репресіям, дистанційним тортурам та знаходиться у цифровому, віртуально-електронному концтаборі психофізичної катівні, що функціонує в локації кібернетичної станції спеціального зв`язку казенного підприємства «Укрспецзв`язок». Оскільки діяльність КП «Укрспецзв`язок» спрямовується та контролюється Президентом України (який здійснює своє керівництво «Укрспецзв`язком» через Держспецзв`язок), Президент України Володимир Зеленський несе повну відповідальність за злочин, що вчиняється радіооператорами «Укрспецзв`язку» відносно позивача.
Позивач вказує на те, що з метою захисту своїх конституційних прав (які незаконно та умисно порушуються працівниками станції спецзв`язку КП «Укрспецзв`язок») неодноразово звертався до Володимира Зеленського, зокрема, листами від 17.07.2021, від 27.12.2021, від 21.07.2023, однак на ці звернення Президентом України Володимиром Зеленським не було вжито жодних заходів, а всі скарги позивача були скеровані Офісом Президента України до Національної поліції. Таким чином, бездіяльність Президента України Володимира Зеленського полягає в неправомірному ухилянні від належного реагування на злочинну діяльність працівників кіберстанції «Укрспецзв`язку», яка має ознаки кримінального правопорушення і яка ведеться підвідомчою йому воєнізованою структурою «Укрспецзв`язок» на чолі з Держспецзв`зку.
Позивач посилається на те, що та кібердіяльність, яку за відсутності контролю з боку держави проводять радіооператори «Укрспецзв`язку» щодо позивача, руйнує основи національної безпеки України та нівелює конституційні засади, якими гарантуються громадянам України права: передбачені статтями 3, 27, 28, 29, ЗО, 32, 43, 50 Конституції України. Єдиним державним силовим відомством, яке Законом України уповноважене забезпечувати державну безпеку, є Служба безпеки України, до компетенції якої, на думку позивача, і має відноситись кібернетична станція казенного підприємства «Укрспецзв`язок». Ураховуючи зазначене, позивач уважає, що розпорядження Прем`єр-міністра України Арсенія Яценюка від 08.07.2015 №705 «Про утворення казенного підприємства Укрспецзв`язок» є законодавчо необґрунтованим та таким, що суперечить положенням Законів України «Про національну безпеку України», «Про державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України», «Про Службу безпеки України» та нормам Господарського кодексу України.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 квітня 2025 року для розгляду справи №990/187/25 (провадження № П/990/187/25) визначено склад колегії суддів: Кашпур О.В. - головуючий суддя (суддя-доповідач), Мартинюк Н.М., Мельник-Томенко Ж.М., Радишевська О.Р., Уханенко С.А.
Ознайомившись із позовною заявою, Суд керується таким.  
Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:
1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;
2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;
3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;
4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;
5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;
6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Відповідно до частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
Отже, позов до адміністративного суду пред`являється шляхом подання позовної заяви, форма і зміст якої має відповідати вимогам, установленим статтями 160, 161, 172 КАС України. 
Згідно з положеннями пунктів 4, 5 частини п`ятої статті 160 КАС України у позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.
Перевіряючи дотримання позивачем вимог статті 160 КАС, Суд уважає за необхідне зазначити таке. 
Під змістом позовних вимог розуміються запропоновані позивачем способи захисту свого публічного права, свободи чи інтересу, а обставинами, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, є конкретні юридичні факти, з настанням яких суб`єкти публічного права вступають з фізичними чи юридичними особами у спірні правовідносини. 
Позовні вимоги і обставини в їх обґрунтування мають викладатися лаконічно, чітко, зрозуміло, з використанням прийнятої юридичної термінології, а також узгоджуватися з компетенцією суб`єкта владних повноважень (відповідача), якою він наділений відповідно до Конституції та законів України. Викладення позовних вимог у позовній заяві та обставин на їх обґрунтування формує предмет і підстави позову, і, як наслідок, визначає предмет доказування у справі.
Із наведеного слідує, що текст позовної заяви має бути викладено у такий спосіб, що дозволяє визначити (зрозуміти) суть позову та вирішити питання, які перелічені у частині першій статті 171 КАС України, з якими процесуальний закон пов`язує можливість відкриття провадження у справі.
В силу частини четвертої статті 22, частини першої статті 266 КАС України предметом оскарження до Верховного Суду як суду першої інстанції є, зокрема, дії чи бездіяльність Президента України, а позовні вимоги про зобов`язання вказаного суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії є способом поновлення порушених прав позивача, які мають бути похідними від основної вимоги про визнання протиправними відповідних дій чи бездіяльності відповідача. 
Як убачається із змісту позовної заяви, ОСОБА_1 заявлено дві позовні вимоги до Президента України. У пункті першому прохальної частини позовної заяви позивач просить суд зобов`язати   Президента України провести реформування кібернетичної станції спеціального зв`язку (що знаходиться за адресою: вул. Гетьмана Скоропадського, 16/18), однак позовна заява не містить доводів щодо протиправності дій чи бездіяльності Президента України під час здійснення ним своїх повноважень щодо позивача.
Суд також зауважує, що судові рішення (у тому числі ухвала про відкриття провадження у  справі) не можуть ґрунтуватися на здогадках (припущеннях) про зміст позовних вимог, чим вони обґрунтовані та чим підтверджуються. Ці та інші вимоги до позовної заяви є обов`язковими і обов`язок щодо їхнього виконання покладений саме на позивача як ініціатора звернення до суду за вирішенням публічно-правового спору.                   
Також у прохальній частині позовної заяви (пункт другий) позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача у частині реагування на звернення позивача. При цьому, позивач не конкретизує, які саме звернення позивача були, на його думку, неналежним чином розглянуті.
Верховний Суд зазначає, що протиправною бездіяльністю є зовнішня форма поведінки (діяння) суб`єкта владних повноважень, яка полягає у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, що на підставі закону чи іншого нормативно-правового акта належать до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.
Таким чином право на оскарження бездіяльності відповідача - суб`єкта владних повноважень не є абсолютним і може бути об`єктом оскарження в судовому порядку у разі реального порушення прав позивача, допущеного їх бездіяльністю.
Звернення до суду із узагальненими твердженнями щодо "визнати протиправною бездіяльність відповідача у частині реагування на звернення позивача" без зазначення реквізитів кожного звернення, яке було подано в зазначений позивачем період, їх змісту, способу подання та дати одержання відповіді унеможливлює: установити, чи мала місце оскаржувана бездіяльність Президента України як суб`єкта владних повноважень щодо кожного з поданих звернень; перевірити, чи були надані відповіді на звернення позивача, і якщо так, чи відповідали надані відповіді вимогам Закону України "Про звернення громадян" та інших актів законодавства щодо строків, форми і змісту реагування на звернення; визначити межі судового розгляду та предмет доказування у справі.
Отже, відсутність конкретизованого предмета позову перешкоджає суду визначити межі судового розгляду та предмет доказування у справі та, відповідно, здійснити ефективний захист прав позивача, оскільки судовий захист не може надаватися стосовно абстрактних порушень. Суд покликаний перевіряти правомірність дій/бездіяльності лише у межах конкретної владно?управлінської функції, тобто у межах конкретного порушеного права, що можливо зробити лише за умови зазначення позивачем конкретних звернень, щодо яких подано позов.
Крім того Суд звертає увагу на те, що позов також мотивований порушенням конституційних прав позивача працівниками станції спецзв`язку КП «Укрспецзв`язок», які вчиняють злочин проти нього, натомість прохальна частина позовної заяви містить вимогу про зобов`язання Президента України передати кібернетичну станцію казенного підприємства «Укрспецзв`язок» у компетенцію Служби безпеки України, та не містить вимоги до вказаного підприємства, що суперечить частині першій статті 5 і частині четвертій статті 266 КАС України.
Також Суд звертає увагу на приписи  частини 4 статті 22 КАС України, в якій міститься вичерпний перелік справ, які підсудні Верховному Суду як суду першої інстанції та відповідно коло відповідачів, рішення дії чи бездіяльність яких можуть бути оскаржені в межах цієї справи. 
Отже, позивачу необхідно привести позовні вимоги у відповідність до вимог статей 160, 161 КАС України, з урахуванням положень статті 266 КАС України. 
Крім цього в порушення пункту 11 частини п`ятої статті 160 КАС України позивачем не надано власного письмового підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. 
Відповідно до частини першої статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб  і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (частина друга статті 169 КАС України).
Зважаючи на вищевикладене, позовну заяву необхідно залишити без руху з наданням позивачу десятиденного строку з дня вручення копії цієї ухвали для усунення вказаних недоліків позовної заяви, а саме: подати до Суду уточнену позовну заяву, форма та зміст якої визначені у статтях 160, 161, 172 КАС України, зокрема, у позові необхідно викласти зміст позовних вимог і обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Також необхідно надати власне письмове підтвердження про те, що позивачем не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.         
Керуючись статтями 160, 161, 169, 171, 243, 248, 256 КАС України, Cуд
у х в а л и в :
Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху.
Надати ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.
Роз`яснити позивачу, що у разі не усунення цих недоліків позовної заяви у встановлений судом строк, заява буде повернута з підстав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 169 КАС України.
При цьому повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом (частина восьма статті 169 КАС України)
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач:                                                                      О. В. Кашпур
Судді:                                                                                          Н. М. Мартинюк
                                                                                          Ж. М. Мельник-Томенко 
                                                                                          О. Р. Радишевська
                                                                                          С. А. Уханенко