ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
Іменем України
06 травня 2025 року
м. Харків
справа № 635/9569/13
провадження № 22-ц/818/1594/25
Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого: Маміної О.В.,
суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.
за участю секретаря: Сізонової О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за заявою Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» про видачу дубліката виконавчого листа у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 19 грудня 2024 року, під головуванням судді Пілюгіної О.М.,-
в с т а н о в и в :
У листопаді 2023 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» звернулося до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 19 грудня 2024 року у задоволенні заяви Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про видачу дублікату виконавчого листа по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.
В апеляційній скарзі АТ КБ«Приват Банк» просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та винести постанову, якою задовольнити заяву АТ КБ «ПриватБанк» про видачу дублікату виконавчого документа по цивільній справі №635/9569/13-ц.
Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права; зазначає, що судом не здійснено всебічного і повного з`ясування обставин справи. Вказує, що судом не взято до уваги той факт, що 25.03.2021 року постановою державного виконавця Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та м. Люботину Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Нагорною К.В. у виконавчому провадженні № 46523561 повернуто стягувачу виконавчий лист № 635/9569/13-ц, а із заявою про видачу дубліката виконавчого листа заявник звернувся до суду 09.11.2023 року, тобто у межах строку звернення із ним до виконання. Крім того, із довідки Харківського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області № 46523561 від 26.10.2023 року, 16.02.2015 року державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження; 25.03.2021 року державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу; відомості про відправлення виконавчого листа до суду державним виконавцем відсутні; перевіркою списків згуртованих поштових відправлень та квитанцій про відправлення рекомендованої кореспонденції, що містяться в архіві Відділу не виявлено направлення рекомендованим листом на адресу стягувача виконавчого листа по справі № 635/9569/13-ц; з урахуванням вищезазначеного, встановлено, що оригінал виконавчого листа № 635/9569/13-ц втрачено. Вказані обставини в сукупності свідчать про факт того, що виконавчий лист по справі №635/9569/13-ц було достовірно втрачено, що є підставою для задоволення заяви та видачі дубліката виконавчого листа замість втраченого його оригіналу, а також скасування ухвали суду першої інстанції від 19.12.2024 року. Також зазначили, що особливості примусового виконання рішень у період воєнного стану визначено пунктом 10.2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону «Про виконавче провадження», відповідно до якого тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану. Вказані вище положення Закону України «Про виконавче провадження» свідчать про помилковість висновків суду першої інстанції, що строк для пред`явлення виконавчого листа № 635/9569/13-ц, до виконання сплив.
Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що строк для пред`явлення виконавчого листа № 635/9569/13-ц, до виконання сплив, оскільки хоча і вказаний строк переривався пред`явленням виконавчого документа до виконання, після винесення державним виконавцем 25 березня 2021 року постанови про повернення виконавчого документа стягувачу строк пред`явлення виконавчого документа продовжився, а про поновлення такого строку Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» з відповідною заявою до суду не звертається, тому суд першої інстанції відмовляє у задоволенні заяви про видачу дублікату виконавчого документу.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України визначено, що до основних засад судочинства належить обов`язковість рішень суду.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Згідно з частинами 1, 2 статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності встановленої законом.
У частинах 1, 3 статті 431 ЦПК України закріплено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами.
На час видачі виконавчих листів діяли норми Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження», у статті 22 якого було передбачено, що виконавчий документ може бути пред`явлено до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.
05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження», згідно з пунктом 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» якого виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.
У Рішенні Конституційного Суду України від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013 у справі № 1-7/2013 за конституційним зверненням Акціонерної компанії «Харківобленерго» щодо офіційного тлумачення положень пункту 2 частини 2 статті17, пункту 8 частини 1 статті 26, частини 1 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.
Конституційний Суд України у Рішенні від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010 у справі № 1-7/2010 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_4 щодо офіційного тлумачення положення пункту 18 частини 1статті 293 ЦПК України у взаємозв`язку зі статтею 129 Конституції України (про апеляційне оскарження ухвал суду) зробив висновок, що необґрунтована відмова у видачі дубліката виконавчого листа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили.
У частині 4 статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції.
Відповідно до § 51-53 рішення ЄСПЛ від 15 жовтня 2009 року у справі «Іванов проти України» (заява № 40450/04) право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. У такому самому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Обґрунтованість такої затримки має оцінюватися з урахуванням, зокрема, складності виконавчого провадження, поведінки самого заявника та компетентних органів, а також суми і характеру присудженого судом відшкодування.
Відповідно до пункту 17.4 Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист. Заявник, у свою чергу, повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, надавши відповідні докази.
При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду, на підставі якого його видано, та чи не втратило судове рішення законної сили.
Таким чином, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено.
Наведене узгоджується з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 19 квітня 2019 року у справі № 2-1316/285/11.
В той же час, обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого документа є звернення до суду із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.
Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19), якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.
Відповідно до частини 5 статті 37 Закону № 1404-VIII повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди.
У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони (частина 5 статті 12 Закону № 1404-VIII).
Судовим розглядом встановлені та підтверджуються матеріалами справи такі обставини.
Заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 03 грудня 2013 року по цивільні справі № 635/9569/13-ц, провадження № 2/635/4330/2013 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк “Приватбанк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволено вимоги позивача та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк “Приватбанк” суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 27329 (двадцять сім тисяч триста двадцять дев`ять) гривень 45 копійок; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк “Приватбанк” суму судового збору в розмірі 273 (двісті сімдесят три) гривні 29 копійок.
Рішення набрало законної сили 25.03.2013 року.
28.07.2014 року на підставі вищевказаного судового рішення від 03 грудня 2013 Харківським районним судом Харківської області було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк “Приватбанк” суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 27329 гривень 45 копійок.
25 березня 2021 року згідно п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час винесення даної постанови) державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку відсутністю у Боржника майна, на яке можливо звернути стягнення.
За загальним правилом, після повернення виконавчого документа стягувачу постановою державного виконавця від 25 березня 2021 року він мав бути пред`явлений до виконання у строк до 25 березня 2024 року.
Із заявою про видачу дубліката виконавчого листа стягувач звернувся у листопаді 2023 року.
Тому строк на пред`явлення виконавчого листа до виконання не є пропущеним.
Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 09 листопада 2023 року у справі № 440/5997/18.
Зі змісту довідки отриманою установою Банку 26.10.2023 року, наданої Міськрайонним відділом державної виконавчої служби по Харківському району та м. Люботину Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) вбачається, що на виконанні у вищезазначеному органі перебувало виконавче провадження, і постановою державного виконавця від 25.03.2021 року згідно п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час винесення даної постанови) державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку із відсутністю майна у боржника, на яке може бути звернення стягнення. Також встановлено факт втрати оригіналу виконавчого листа № 635/9569/13-ц, виданого 28 липня 2014 року Харківським районним судом Харківської області, Боржником за яким є ОСОБА_1 , про стягнення на користь АТ КБ «ПриватБанк» суми заборгованості за кредитним договором в розмірі 27329,45 грн.
За правилами частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням.
З огляду на викладене, належним доказом підтвердження надсилання стягувачу копії постанови про повернення виконавчого листа разом із направленням його оригіналу є виключно квитанція про відправлення та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.
Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 2515/739/2012, від 12 березня 2018 року у справі № 583/1828/17-ц, від 24 жовтня 2018 року у справі № 201/15305/14-ц, від 22 січня 2020 року у справі № 2-1693/10, від 28 травня 2020 року у справі № 1003/6035/12.
Проте, в матеріалах справи відсутнє рекомендоване повідомлення про вручення надісланого стягувачу поштового відправлення із оригіналом виконавчого листа та постанови про повернення його без виконання. Державною виконавчою службою, яка проводила виконання рішення суду, підтверджено втрату виконавчого листа.
Встановивши, що оригінал виконавчого листа, виданого судом першої інстанції, втрачено, у зв`язку з чим стягувач позбавлений можливості повторно пред`явити його до виконання і строк на пред`явлення виконавчого листа на виконання не сплив, судова колегія приходить до висновку про наявність підстав для видачі дублікату виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк “Приватбанк” суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 27329 гривень 45 копійок.
За таких осбтавин апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про задоволення заяви АТ КБ «ПриватБанк» про видачу дублікату виконавчого листа №635/9569/13-ц від 28.07.2014 року.
Відповідно до статті 376 ЦПК України неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи є підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення.
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» - задовольнити.
Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 19 грудня 2024 року - скасувати.
Заяву Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» - задовольнити.
Видати дублікат виконавчого документу у справі №635/9569/13-ц, виданого Харківським районним судом Харківської області 28.07.2014 року, боржником за яким є ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 про стягнення на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 27329 гривень 45 копійок.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий:                                                                                         О.В. Маміна
Судді:                                                                                               Н.П. Пилипчук
                                                                               О.Ю. Тичкова

Повне судове рішення складено 07 травня 2025 року.