ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 526/3758/24  Номер провадження 22-ц/814/1599/25	Головуючий у 1-й інстанції Максименко Л.В.  Доповідач ап. інст. Лобов О. А.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Лобов О.А.
судді: Дорош А.І., Триголов В.М.
розглянув в порядку письмового провадження без виклику учасників в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Край» на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 20 січня 2025 року (час ухвалення судового рішення та дата виготовлення повного текста судового рішення не зазначені) у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Край» про стягнення коштів (орендної плати).
       Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

у с т а н о в и в :

У жовтні 2024 року адвокатка Рой І.В., представниця ОСОБА_1 , звернулася до суду із вказаним позовом, просила ухвалити рішення, яким стягнути з ТОВ «Агро-Край» на користь ОСОБА_1 заборгованість з орендної плати у розмірі 5 777,33 грн, 3 % річних у розмірі 118,71 грн, інфляційні витрати у розмірі 246,11 грн та 143, 33 грн пені. Вирішити питання судових витрат.
В обґрунтування заявлених вимог посилалась на те, що 16 листопада 2015 року між ОСОБА_2 і СПОП «Калина» укладено договір оренди землі, відповідно до якого орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1.800 га, кадастровий номер 5320483000:00:001:0369, яка розташована на території Книшівської сільської ради. Право оренди зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
ОСОБА_1  на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 21.12.2016, успадкувала земельну ділянку кадастровий номер 5320483000:00:001:0369 площею 1,8 га, розташовану на території Книшівської сільської ради.
Відповідно до Додаткової угоди № б/н від 19.03.2018 р. до договору оренди землі від 16.11.2015 зі згоди орендодавця орендар передав, а новий орендар прийняв на себе права та обов`язки сторони (Орендаря), передбачені в Договорі оренди, де новий орендар - ТОВ «Агро-край» орендну плату вносить в розмірі 10% від нормативної грошової земельної ділянки, що складає 6 821.71 грн за рік оренди. 
Відповідач свої зобов?язання з виплати орендної плати за 2023 рік не виконав.

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 20 січня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Агро-Край» про стягнення коштів (орендної плати) задоволено.
Стягнуто з ТОВ «Агро-Край» на користь ОСОБА_1 заборгованість по орендній платі за користування земельною ділянкою (кадастровий номер 5320483000:00:001:0369) за 2023 рік у загальному розмірі 6 286.58 грн, з яких 5 777.33 грн - орендна плата за землю; 118.71 грн - 3% річних, 246.11 грн - інфляційні витрати, 143.33 грн -пеня.
Стягнуто з ТОВ «Агро-Край» на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються з витрат по сплаті судового збору в сумі 1 211,20 грн і витрат на правову допомогу у розмірі 5 000 грн.

В апеляційній скарзі ТОВ «Агро-Край», посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду змінити в частині стягнення судових витрат, зменшивши стягуєму суму з 5 000 грн до 3 000 грн.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги стверджується, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про стягнення витрат на правову допомогу, залишив поза увагою те, що справа є малозначною, слухалась без виклику сторін.
Крім того, сума орендної плати, що підлягає сплаті за рішенням суду від 20.01.2025 майже ідентична сумі витрат на правову допомогу, що є нерозумним, а також не є спірмірним.
Заявлені судові витрати завищені, враховуючи обставини справи (позов малої складності).
Справа не потребує великої правової кваліфікації, суд мав можливість надати відповідну правову оцінку обставинам справи з метою захисту прав та інтересів позивача навіть за відсутності представника – адвоката в цій справі.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокатка Рой І.В., представниця ОСОБА_1 , посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення у разі порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права. 
Рішення суду по суті заявлених вимог не оскаржується, а тому відповідно до приписів ст.367 ЦПК України його законність і обґрунтованість апеляційним судом не перевіряється. 
Задовольняючи вимогу ОСОБА_1 щодо стягнення витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з її доведеності та обґрунтованості.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд керується такими міркуваннями.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Сталою судовою практикою Верховного Суду сформована правова позиція про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). 
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року (справа № 757/47925/15-ц), від 20 червня 2018 року (справа № 127/1284/14-ц), від 27 червня 2018 року (справа №554/9348/15-ц), від 25 липня 2018 року (справа № 522/4198/17-ц), від 15 квітня 2020 року (справа № 199/3939/18-ц), від 09 червня 2020 року (справа № 466/9758/16-ц).
Отже, сторона по справі у підтвердження понесених витрат на правничу допомогу має надати суду в обов`язковому порядку документ, що посвідчує сплату коштів за надані послуги. 
Як вбачається з матеріалів справи, професійна правнича допомога у справі надавалася позивачці на підставі договору про надання правничих послуг від 22 травня 2024 року (а.с.42-44).
У підтвердження витрат на правничу допомогу суду надано: 
копію договору про надання адвокатських послуг б/н від 22.05.2024 (а.с.42);
копію ордера серія ВІ № 1219683 від 22.05.2024 (а.с. 41);
копію додаткової угоди №1 до договору про надання адвокатських послуг (а.с.44);
копію акту виконаних робіт № 1 до договору про надання правової допомоги (а.с.44 зворот).
Таким чином,  ОСОБА_1  має право на відшкодування понесених нею витрат за послуги адвоката 
Однак, відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.
Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів апеляційний суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.
Суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є вочевидь неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт.
Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги та приходить до висновку про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу з врахуванням складності справи в сумі 5 000 грн не є розумним та співмірним із складністю справи; виконаними адвокатом роботами (наданими послугами; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.
Спір у цій справі не належить до категорій справ значної складності, обсяг матеріалів справи не є значним, вже неодноразово була висловлена думка Верховного Суду в аналогічних справах такої категорії справ, тобто фактично сформована судова практика, а тому для професійного досвідченого адвоката така категорія справ не становить надмірної складності, не потребує допомоги помічників, значних витрат часу та не вимагає великого обсягу аналітичної й технічної роботи, тобто не займає багато часу на виготовлення документів. 
Як вбачається з акту виконаних робіт №1 до договору про надання правової допомоги № б/н від 22.05.2024 (а.с.44 зворот), надання консультації, складання та направлення адвокатського запиту, та складання позову та клопотання про витребування доказів, по своїй суті є однією дією, тобто підготовка та виготовлення позовної заяви і для професійного досвідченого адвоката не становить надмірної складності та не потребує розробок стратегій.
Подання позовної заяви та клопотання про витребування доказів не є видом адвокатської діяльності відповідно до ст. 19 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
Таким чином, визначена сума у розмірі 5 000 грн є завищеним розміром оплати наданих послуг і підлягає зменшенню до 3 000 грн.
Отже, апеляційна скарга ТОВ «Агро-Край» підлягає задоволенню, а рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 20 січня 2025 року в частині вирішення питання витрат на правничу допомогу підлягає зміні шляхом зменшення стягуємої суми з 5 000 грн до 3 000 грн.
Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд 
У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Край» задовольнити.
Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 20 січня 2025 року в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Край» на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу слід змінити, зменшивши стягуєму суму з 5 000 грн до 3000 грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлено 09 квітня 2025 року.

Головуючий суддя О.А. Лобов 

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов