П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
15 травня 2025 року                                                                        місто Київ
Справа № 761/3620/25
Провадження № 33/824/1741/2025
Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Стрижеуса А.М., розглянувши апеляційну скаргу Бахарєва Максима Анатолійовича , на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 10 лютого 2025 року та постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 11 лютого 2025 року,-
В С Т А Н О В И В:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення протоколу про адміністративне правопорушення серії ДН № 11 від 17.01.2025, директор-розпорядник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_2 станом на 17.01.2025 не надала відповідь на адвокатський запит адвоката Бахарєва М.А. від 31.12.2024.
Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 10 лютого 2025 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 до адміністративне відповідальності за ч. 5 ст. 212-3 КУпАП - закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 11 лютого 2025 року виправлено описку у постанові суду від 10 лютого 2025 року у справі № 761/3620/25 (провадження № 3/761/3620/2025), виклавши вірно третій абзац її описової частини наступним змістом:
«У судовому засіданні захисник ОСОБА_2 просила закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частино 5 статті 212-3 КУпАП, посилаючись на те, що вона з 30 грудня 2024 року по 12 січня 2025 року перебувала у відпустці, тому не мала обов`язку та можливості розглянути адвокатський запит у встановлений термін, подала відповідне письмове клопотання».
20 лютого 2025 року Бахарєв М.А. звернувся з апеляційною скаргою в якій він просить постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 10 лютого 2025 року та постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 11 лютого 2025 року скасувати, посилаючись на те, що постанова суду є незаконною, необґрунтованою, винесена з грубим порушенням норм процесуального права. Суд неповно з`ясував фактичні обставини справи, не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам подій, підійшов формально до вивчення фактичних обставин справи.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд проігнорував права Бахарєва М.А. як потерпілої особи визначенні ст. 269 КУпАП, позбавив можливості реалізувати права та захистити власні інтереси.
07 квітня 2025 року особисто через канцелярію суду захисник ОСОБА_2 адвокат Акопян М.А. подала заперечення на апеляційну скаргу в яких просила залишити апеляційну скаргу без задоволення. 
В судовому засіданні захисник ОСОБА_2 адвокат Акопян М.А. заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.
28 лютого 2025 року Київський апеляційний суд направив на адресу Бахарєва М.А. судову повістку про дату та час судового засідання (а.с 75).
Як убачається з матеріалів справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу. Повістку було вручено Бахарєву М.А. 09 березня 2025 року (а.с. 79).
Враховуючи викладене суд дійшов до висновку, що Бахарєв М.А. буво належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, разом з тим, у судове засідання Бахарєв М.А. не прибув, про причини неявки суд не повідомив.
Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_2 адвоката Акопян М.А, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.  
Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
         Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
         Відповідно до ст.280 КУпАП під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
         Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, тощо.
         Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
         При винесенні оскаржуваної постанови зазначених вимог закону місцевим судом було дотримано в повній мірі.
         Так, відповідальність за ч.5 ст. 212-3 КУпАП настає за неправомірну відмову в наданні інформації, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, у відповідь на адвокатський запит, запит кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, її палати або члена відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
         Аналіз указаної норми закону дає підстави стверджувати те, що неправомірна відмова в наданні інформації на адвокатський запит, несвоєчасне надання інформації на адвокатський запит, неповне надання інформації на адвокатський запит, надання інформації на адвокатський запит, що не відповідає дійсності є самостійними складами зазначеного вище адміністративного правопорушення.
         Отже, об`єктивна сторона вказаного правопорушення полягає у неправомірній відмові в наданні інформації, несвоєчасному або неповному наданні інформації, наданні інформації, що не відповідає дійсності, у випадках, коли така інформація підлягає наданню на запит громадянина чи юридичної особи відповідно до названого Закону.
         Так, за змістом положень частин 1 та 2 статті 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту.
         Орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.
Як убачається з матеріалів справи, 31.12.2024 адвокатом Бахарєвим М.А. на адресу директора-розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку було направлено адвокатський запис.
При цьому, доказів вручення поштового відправлення матеріали справи не містять, що позбавляє можливості розрахувати граничний термін для надання відповіді на адвокатський запит.
Водночас, судом встановлено, що відповідно до витягу з наказу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.12.2024 № 1460-вд «Про внесення змін до наказу «Про відпустку директора-розпорядника» від 03.12.2024 № 1435-вд», ОСОБА_2 перебувала у відпустці з 30.12.2024 по 12.01.2025.
Отже, ОСОБА_2 під час спливу терміну відповіді на адвокатський запит перебувала у відпустці, а тому не мала можливості надати відповідь на адвокатський запит Бахарєва М.А., а тому висновок суду першої інстанції про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення, є обґрунтованим.
Відповідно до ст. 269 КУпАП Потерпілим є особа, якій адміністративним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду.
Потерпілий має право знайомитися з матеріалами справи, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися правовою допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, оскаржувати постанову по справі про адміністративне правопорушення.
Потерпілого може бути опитано як свідка відповідно до статті 272 цього Кодексу.
Якщо адміністративне правопорушення, передбачене статтею 173 - 2 або 173 - 6 цього Кодексу, було вчинено у присутності малолітньої чи неповнолітньої особи, така особа також визнається потерпілим, незалежно від того, чи було їй заподіяно шкоду таким правопорушенням, і на неї поширюються права потерпілого, крім права на відшкодування майнової шкоди.
Як вбачається з ст. 269 КУпАП суд не зобов`язаний повідомляти потерпілого про стадію розгляду справи про адміністративне правопорушення, та повідомляти його про дату та час проведення судового засідання.
Враховуючи викладене суд дійшов до висновку, що неповідомлення потерпілого Бахарєва М.А. в судове засідання не є достатньою підставою для скасування вірної по суті постанови про адміністративне правопорушення.
Всупереч доводів апеляційної скарги Бахарєва М.А. , судом першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно проаналізовано матеріали справи про адміністративне правопорушення, надано належну оцінку всім доказам у справі та зроблено вірний висновок про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.
Підстави, за яких апелянт вказує на необхідність скасування постанови суду першої інстанції не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи.
Враховуючи викладене, вважаю, що апеляційну скаргу Бахарєва М.А. слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу  Бахарєва Максима Анатолійовича - залишити без задоволення.
Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 10 лютого 2025 року та постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 11 лютого 2025 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                             А.М. Стрижеус