ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2025 року 
м. Київ
справа № 420/29690/24
адміністративне провадження № К/990/11352/25
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Желєзного І. В.,
суддів: Білак М. В., Мацедонської В. Е., 
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2024 року (суддя Завальнюк І. В.) та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2025 року (головуючий суддя Ступакова І. Г., судді: Бітов А. І., Лук`янчук О. В.) у справі № 420/29690/24 за позовом ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального головного управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на державному кордоні, третя особа: Національне агентство з питань запобігання корупції, про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування
1. У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Південного міжрегіонального головного управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на державному кордоні (далі - відповідач, Південного МГУ), в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати наказ Південного міжрегіонального головного управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на державному кордоні від 22 серпня 2024 року №  191-к «Про звільнення ОСОБА_1 » (далі - Наказ № 191-к);
- поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника відділу прикордонного інспекційного контролю «Одеса» управління державного контролю на кордоні Південного міжрегіонального головного управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на державному кордоні з дати фактичного звільнення;
- зобов`язати Південне міжрегіональне головне управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на державному кордоні запропонувати позивачу іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до його професійної підготовки та професійних компетентностей та, у разі погодження, перевести ОСОБА_1 на відповідну посаду;
- стягнути з Південного міжрегіонального головного управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на державному кордоні на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.
2. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що Наказом № 191-к його незаконно звільнено з посади заступника начальника відділу прикордонного інспекційного контролю «Одеса» управління державного контролю на кордоні Південного міжрегіонального головного управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на державному кордоні, яку він обіймав з 24 листопада 2021 року. Стверджував, що Наказ № 191-к виданий з особистих мотивів в. о. начальника Південного МГУ на кордоні ОСОБА_2 у зв`язку з повідомленням ОСОБА_1 про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень та наявністю у нього статусу викривача корупції відповідно до Закону України «Про запобігання корупції». Переслідуючи мету незаконного звільнення позивача 15 березня 2024 року в. о. начальника Південного МГУ на кордоні ОСОБА_2 видав наказ про введення в дію нової структури Південного МГУ на кордоні, відповідно до якої було скорочено посаду позивача.
3. Крім цього, наказом Південного міжрегіонального головного управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на державному кордоні від 30 травня 2024 року №27-ОД «Про затвердження Положень структурних підрозділів Південного міжрегіонального головного управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на державному кордоні» встановлено в положеннях про відділи прикордонного інспекційного контролю управління державного контролю вимоги щодо наявності у керівників відділів освіти за спеціальністю «Ветеринарна медицина» з тим, аби при введенні в дію нового штатного розпису не пропонувати позивачу рівнозначні посади державної служби.
4. В попереджені про наступне звільнення із займаної посади на підставі пункту 4 частини першої статті 83 та пункту 1 частини першої статті 87 Закону України від  10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» (далі - Закон № 889-VIII) (у зв`язку із скороченням чисельності або штату державних службовців) ОСОБА_1 запропоновано перелік посад державної служби, зокрема, посаду начальника відділу правового забезпечення Південного міжрегіонального головного управління Держпродспоживслужби на державному кордоні. Незважаючи на те, що 17 червня 2024 року позивач подав до управління роботи з персоналом заяву про переведення на рівнозначну посаду начальника відділу правового забезпечення з 18 червня 2024 року, на відповідну посаду його призначено не було. При цьому, 22 липня 2024 року позивачу повторно вручено попередження про наступне звільнення із займаної посади з тієї ж підстави та запропоновано посаду головного спеціаліста відділу господарського забезпечення Південного МГУ на кордоні. Позивач стверджував, що йому не запропоновано всі вакантні посади державної служби, які існували в Південному МГУ на кордоні станом на 22 липня 2024 року.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
5. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2024 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2025 року, в задоволенні позову відмовлено.
6. Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що звільнення позивача з посади заступника начальника відділу прикордонного інспекційного контролю «Одеса» управління державного контролю на кордоні Південного МГУ на кордоні відповідно до пункту 1 частини  першої статті 87 Закону № 889-VIII в зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури та штатного розпису є правомірним та обґрунтованим, а Наказ №191-к прийнято у відповідності до вимог Закону № 889-VIII та Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП).
7. Судами попередніх інстанцій не прийнято до уваги посилання позивача на те, що його звільнення обумовлено його статусом викривача та містить ознаки дискримінаційного відношення до нього, оскільки Національне агентство з питань запобігання корупції підтвердило відсутність у позивача статусу викривача.
Короткий зміст та обґрунтування наведених в касаційній скарзі вимог
8. В обґрунтування касаційної скарги позивач звертає увагу на те, що суди попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях застосували пункт перший частини першої та частину третю статті 87 Закону № 889-VIII без урахування висновку викладеного у постанові Верховного Суду від 12 вересня 2024   року у справі № 380/9055/22 щодо необхідності запропонувати державному службовцю, попередженому про звільнення, усі вакантні посади (за умови, що такі є), на які можна було б його перевести.
9. Звертає увагу на те, що суди попередніх інстанцій на момент попередження про звільнення повинні були встановити не лише наявність всіх рівнозначних вакантних посад, але й всіх нижчих вакантних посад. Згідно довідки про вакантні посади Південного МГУ станом на 22 липня 2024 року, яка наявна в матеріалах справи, вакантними були також посади категорії В, які не запропоновані позивачу.
10. На думку позивача, судами попередніх інстанцій не враховано, що у спірних правовідносинах відповідач не здійснив аналіз освітньої кваліфікації, компетентності та досвіду попередньої роботи позивача.
11. З урахуванням наведеного вище, позивач просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2024 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2025 року у цій справі та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Позиція інших учасників справи
12. У відзиві на касаційну скаргу представник відповідача зазначив, що оскаржувані рішення є такими, що ухваленні із правильним застосуванням норм матеріального права та у відповідності до норм процесуального права, а доводи та твердження, викладені в касаційній скарзі є безпідставними.
13. У зв`язку із викладеним представник позивача просить касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.
Рух касаційної скарги
14. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду ухвалою від 20 березня 2025 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2024 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2025 року у справі № 420/29690/24, а ухвалою від 24 квітня         2025 року справу № 420/29690/24 призначено до касаційного розгляду в порядку письмового провадження.
Обставини справи, установлені судами попередніх інстанцій 
15. Як встановлено судами попередніх інстанцій, наказом Південного міжрегіонального головного управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на державному кордоні від 23 листопада 2021 року № 839-к ОСОБА_1 призначений на посаду заступника начальника відділу прикордонного інспекційного контролю «Одеса» управління державного контролю на кордоні  Південного МГУ за переведенням.
16. Відповідно до структури Південного МГУ на кордоні, яка затверджена Головою Держпродспоживслужби та введена в дію наказом Південного МГУ на кордоні, в склад Управління державного контролю на кордоні Південного МГУ на кордоні входило 5 відділів прикордонного інспекційного контролю:
відділ прикордонного інспекційного контролю «Одеса» (зони обслуговування Білгород-Дністровський, Болград, Ізмаїл, Чорноморськ, Южне-порт, Подільск, Одеса аеропорт, Одеса-порт, Рені, Старокозаче);
відділи прикордонного інспекційного контролю «Миколаїв» (зони обслуговування Вознесенськ, Миколаїв);
відділи прикордонного інспекційного контролю «Херсон» (зони обслуговування Каховка, Херсон, Скадовськ, Чонгар);
відділи прикордонного інспекційного контролю «Черкаси» (зони обслуговування Умань, Звенигородка, Черкаси);
відділи прикордонного інспекційного контролю «Кропивницький» (зони обслуговування Світловодськ, Кропивницкий).
17. 06 березня 2024 року Головою Держпродспоживслужби затверджена нова структура Південного МГУ на кордоні, введена в дію наказом Південного МГУ на кордоні від 15 березня 2024 року № 20-ОД, відповідно до якої до складу Управління державного контролю на кордоні Південного МГУ входить 10 відділів прикордонного інспекційного контролю (відділ прикордонного інспекційного контролю «Аккерман»; відділ прикордонного інспекційного контролю «Дунай»; відділ прикордонного інспекційного контролю «Південний»; відділ прикордонного інспекційного контролю «Центральний»; відділ прикордонного інспекційного контролю «Чорноморська»; відділ прикордонного інспекційного контролю «Подільск»; відділ прикордонного інспекційного контролю «Миколаїв»; відділ прикордонного інспекційного контролю «Херсон»; відділ прикордонного інспекційного контролю «Черкаси»; відділ прикордонного інспекційного контролю «Кропивницький»).
18. Відділ прикордонного інспекційного контролю «Одеса» в складі Управління державного контролю на кордоні Південного МГУ відповідно до зазначеної структури Південного МГУ на кордоні відсутній.
19.           22 травня 2024 року Головою Держпродспоживслужби затверджено штатний розпис Південного МГУ на кордоні на 2024 рік, введений в дію наказом Південного МГУ на кордоні від 27 травня 2024 року № 26-ОД, яким посада заступника начальника відділів прикордонного інспекційного контролю Управління державного контролю на кордоні Південного МГУ на кордоні не передбачена.
20. Відповідно до наказу Південного МГУ на кордоні від 27 травня 2024 року           № 26-ОД «Про введення в дію штатного розпису Південного міжрегіонального головного управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на державному кордоні на 2024 рік» посада заступника начальника відділу прикордонного інспекційного контролю «Одеса» управління державного контролю на кордоні Південного МГУ на кордоні, яку обіймав ОСОБА_1 , підлягала скороченню.
21. 17 червня 2024 року позивачу вручено попередження від 05 червня 2024 року про наступне звільнення з посади заступника начальника відділу прикордонного інспекційного контролю «Одеса» управління державного контролю на кордоні Південного міжрегіонального головного управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на державному кордоні та запропоновані вільні вакантні посади, в тому числі: посада начальника самостійного структурного підрозділу Південного МГУ на кордоні - Відділу правового забезпечення (посада підкатегорії Б1 категорії Б посад державної служби) та посада начальника самостійного структурного підрозділу Південного МГУ на кордоні - Відділу господарського забезпечення (посада під категорії Б1 категорії Б посад державної служби).
22. 17 червня 2024 року до Південного МГУ на кордоні надійшла заява ОСОБА_1 про переведення його з 18 червня 2024 року на посаду начальника відділу правового забезпечення Південного МГУ на кордоні.
23. Листом від 25 червня 2024 року № Вих-1417/06.2/23-24 Південне міжрегіональне головне управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на державному кордоні звернулося до Національного агентства України з питань державної служби (далі - НАДС) за роз`ясненням.
24.          У відповідь на вказане звернення Південно-Східне міжрегіональне управління НАДС листом від 10 липня 2024 року № 355/17-4/24 повідомило, що посада керівника структурного підрозділу (відділу) територіального органу центрального органу виконавчої влади належить до підкатегорії «Б1» посад державної служби категорії «Б», що є вищою посадою державної служби по відношенню до посади заступника керівника структурного підрозділу (відділу) у складі управління цього територіального органу центрального органу виконавчої влади, що належить до підкатегорії «Б3» посад державної служби категорії «Б». Таким чином, заступник начальника відділу у складі управління міжрегіонального головного управління (територіального органу) центрального органу виконавчої влади не може бути переведений відповідно до пункту 1 частини першої статті 41 Закону № 889-VIII на посаду начальника відділу цього ж міжрегіонального головного управління (територіального органу), так як посади не є рівнозначними.
25. У зв`язку із цим, 22 липня 2024 року відповідно до вимог частини третьої статті 87 Закону № 889-VIII позивачу вручено попередження про наступне звільнення, яким запропонована йому вакантна посада головного спеціаліста відділу господарського забезпечення, тобто посада категорії В.
26. Оскільки від позивача не надійшла заява про переведення на запропоновану йому посаду головного спеціаліста відділу господарського забезпечення Південного МГУ на кордоні (посаду категорії В) протягом 30 календарних днів, наказом Південного МГУ на кордоні від 22 серпня 2024 року № 191-к               ОСОБА_1 звільнено з посади заступника начальника відділу прикордонного інспекційного контролю «Одеса» управління державного контролю на кордоні Південного МГУ відповідно до пункту 1 частини першої статті 87 Закону № 889-VIII - скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури та штатного розпису Південного МГУ на кордоні.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ У СКЛАДІ КОЛЕГІЇ СУДДІВ КАСАЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ
Релевантні джерела права й акти їх застосування. Оцінка висновків судів першої та апеляційної інстанцій, рішення яких переглядаються, та аргументів учасників справи
27. Відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
28. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України).
29. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 4-7 частини третьої статті 353, абзацом другим частини першої статті 354 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги (частина третя статті 341 КАС України).
30. У справі, що розглядається, ОСОБА_1 звільнений з посади заступника начальника відділу прикордонного інспекційного контролю «Одеса» управління державного контролю на кордоні Південного міжрегіонального головного управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на державному кордоні та просить поновити його на цій посаді.
31. Касаційне провадження у справі відкрито з огляду на потребу перевірити доводи скаржника щодо наявності підстав для оскарження рішень судів попередніх інстанцій, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.
32. Відповідно до частин другої, третьої статті 5 Закону №889-VIII відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.
33. Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.
34. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 83 Закону №889-VIII державна служба припиняється за ініціативою суб`єкта призначення.
35. Згідно із частиною першою статті 87 Закону №889-VIII підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є, зокрема скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.
36. Відповідно до частини третьої статті 87 Закону № 889-VIII суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів. Одночасно з попередженням про звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті суб`єкт призначення або керівник державної служби пропонує державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. При цьому враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю. Державний службовець звільняється на підставі пункту 1 частини першої цієї статті у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду.
37. Таким чином, при скороченні чисельності або штату державних службовців, скороченні посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізації державного органу на суб`єкта призначення або керівника державної служби покладено обов`язок щодо працевлаштування державних службовців, які попереджаються про наступне звільнення, а саме з моменту виникнення обставин, які зумовлюють їх можливе вивільнення.
38. Аналогічний висновок щодо застосування частини третьої статті 87 Закону №889-VIII (в редакції від 23 лютого 2021 року) висловлений Верховним Судом, зокрема, в постановах від 11 травня 2023 року у справі №380/9574/21, від                 12 жовтня 2023 року у справі №380/10238/21, від 02 листопада 2023 року у справі №380/9055/22 та від 31 березня 2025 року у справі № 360/48/23.
39. Як установлено судами попередніх інстанцій, на виконання вимог частини третьої статті 87 Закону № 889-VIII, 17 червня 2024 року позивачу вручено попередження від 05 червня 2024 року про наступне звільнення з посади заступника начальника відділу прикордонного інспекційного контролю «Одеса» управління державного контролю на кордоні Південного МГУ. В такому попередженні позивачу запропоновані наступні вакантні посади: начальника відділу правового забезпечення, начальника відділу господарського забезпечення, головного спеціаліста відділу правового забезпечення, головного спеціаліста відділу господарського забезпечення, головного спеціаліста відділу організаціного забезпечення, головного спеціаліста відділу роботи з персоналом, головного спеціаліста відділу прикордонного інспекційного контролю «Подільськ» управління державного контролю на кордоні. У цьому попередженні також зазначено, що у разі згоди на зайняття однієї з запропонованих посад, зазначених у переліку, позивачу необхідно подати відповідну заяву.
40. 17 червня 2024 року позивач подав до відповідача заяву про його переведення з 18 червня 2024 року на посаду начальника відділу правового забезпечення Південного МГУ на кордоні.
41. Оскільки посада начальника відділу правового забезпечення Південного МГУ на кордоні виявилась вищої підкатегорії посад державної служби (нерівнозначна посада, посада підкатегорії Б1 категорії Б посад державної служби), позивачу           22 липня 2024 року відповідно до вимог частини третьої статті 87 Закону № 889-VIII вручено попередження про наступне звільнення, яким запропоновано вакантну посаду головного спеціаліста відділу господарського забезпечення (посада категорії В). Від позивача не надійшла заява про переведення на запропоновану йому посаду протягом 30 календарних днів, а тому наказом Південного МГУ на кордоні від 22 серпня 2024 року № 191-к ОСОБА_1 звільнено з посади заступника начальника відділу прикордонного інспекційного контролю «Одеса» управління державного контролю на кордоні Південного МГУ відповідно до пункту 1 частини першої статті 87 Закону № 889-VIII (скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури та штатного розпису Південного МГУ на кордоні).
42. Колегія суддів звертає увагу, що в рамках спірних правовідносин у відповідача наявний обов`язок щодо здійснення пропозиції вакантних інших рівнозначних посад державної служби або, як виняток, нижчих посад державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей.
43. Згідно із пунктом 6 частини першої статті другої Закону № 889-VІІІ рівнозначна посада - це посада державної служби, що належить до однієї підкатегорії посад державної служби з урахуванням рівнів державних органів.
44. Відповідно до частини першої статті 6 Закону № 889-VІІІ посади державної служби в державних органах поділяються на категорії та підкатегорії залежно від порядку призначення, характеру та обсягу повноважень, змісту роботи та її впливу на прийняття кінцевого рішення, ступеня посадової відповідальності, необхідного рівня кваліфікації та професійних компетентностей державних службовців.
45. Направляючи справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2023 року у справі № 380/9055/22 зазначив:
«Резюмуючи наведене Суд указує, що положення частини третьої статті 87 Закону № 889-VIII в редакції  Закону № 1285-IX у системному зв`язку з іншими положеннями цього Закону (зокрема статті 22) треба розуміти так, що в разі реорганізації державного органу, що є підставою для звільнення державного службовця у значенні пункту 1 частини першої статті 87 Закону № 889-VIII, суб`єкт призначення/керівник державної служби повинен запропонувати державному службовцеві, попередженого про звільнення з посади, усі вакантні посади (за умови, що такі є), на які можна було б його перевести.
Водночас приписи частини п`ятої статті 22 Закону № 889-VIII дозволяють здійснити цю процедуру без обов`язкового проведення конкурсу.
Аналогічного правового висновку у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд, зокрема, у постановах від 05.04.2023 у справі № 640/12871/21, від 12.04.2023 у справі № 340/1791/22, від 24.07.2023 у справі № 140/7340/22.
Колегія суддів не убачає підстав для відступу від цієї правової позиції.
Водночас суд апеляційної інстанції не з`ясовував наявність вакантних посад у Державній митній службі України та Львівської митниці на час попередження позивача про можливе наступне звільнення, чи змінювалися вакантні посади (у разі наявності) протягом усього періоду (з моменту попередження про звільнення до фактичного звільнення) та чи пропонувалися на момент звільнення позивачу усі вакантні посади (інша робота), які з`явилися протягом цього періоду…».
46. У справі яка розглядається суд апеляційної інстанції з метою повного, об`єктивного та всебічного з`ясування обставин зобов`язав відповідача надати довідку про вакантні посади Південного МГУ станом на 22 липня 2024 року (день вручення позивачу попередження про наступне звільнення) із зазначенням підкатегорій посад державної служби відповідно до Переліку посад державної служби, що прирівнюються до відповідних підкатегорій, затвердженого постановою КМУ від 18 січня 2017 року № 15 «Питання оплати праці працівників державних органів».
47. Відповідач надав відповідну довідку, з якої слідує, що станом на дату вручення ОСОБА_1 попередження про наступне звільнення від 22 липня 2024 року в Південного МГУ були наявні вакантні посади підкатегорії Б3 категорії Б посад державної служби, зокрема: начальник відділу прикордонного інспекційного контролю «Аккерман» управління державного контролю на кордоні; начальник відділу прикордонного інспекційного контролю «Дунай» управління державного контролю на кордоні; начальник відділу прикордонного інспекційного контролю «Південний» управління державного контролю на кордоні; начальник відділу прикордонного інспекційного контролю «Центральний» управління державного контролю на кордоні; начальник відділу прикордонного інспекційного контролю «Чорноморськ» управління державного контролю на кордоні; начальник відділу прикордонного інспекційного контролю «Подільськ» управління державного контролю на кордоні; начальник відділу прикордонного інспекційного контролю «Черкаси» управління державного контролю на кордоні; начальник відділу прикордонного інспекційного контролю «Кропивницький» управління державного контролю на кордоні; начальник відділу прикордонного інспекційного контролю «Херсон» управління державного контролю на кордоні.
48. Однак, як зазначив суд апеляційної інстанції, зазначені вище посади не могли бути запропоновані ОСОБА_1 , оскільки Положеннями про відділи прикордонного інспекційного контролю управління державного контролю на кордоні Південного МГУ, затвердженими наказом Південного МГУ від 30 травня 2024 року № 27-ОД, передбачено, що начальник відділу повинен мати вищу освіту за спеціальністю «Ветеринарна медицина», яка відсутня у позивача.
49. Колегія суддів звертає увагу на наступне. Суд апеляційної інстанції дійсно встановив наявність рівнозначних посад станом на 22 липня 2024 року. Водночас, апеляційний суд не дослідив та не встановив, чи існували інші вакантні посади державної служби нижчої категорії, які б відповідали рівню професійної підготовки та набутих професійних компетентностей позивача, і які могли б бути запропоновані йому як виняток, у тому числі замість запропонованої посади головного спеціаліста відділу господарського забезпечення (посада категорії "В").
50. Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у спірних правовідносинах, за відсутності інших вакантних рівнозначних посад станом на день попередження позивача про звільнення, було достатньо запропонувати лише одну вакантну посаду з нижчих посад державної служби. Такий підхід, на думку колегії суддів, не враховує ані принципу об`єктивності, ані принципу забезпечення прав працівника на альтернативне працевлаштування в межах державної служби.
51. Крім того, суд апеляційної інстанції не дослідив і не надав оцінки тому, чи з`явилися нові рівнозначні вакантні посади у період між днем попередження позивача про звільнення та безпосередньою датою звільнення
52. Верховний Суд у постанові від 31 березня 2025 року у справі № 360/48/23 звернув увагу на те, що обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на роботодавця з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору та охоплює вакантні посади, які з`явилися в установі упродовж всього цього періоду.
53. Відповідаючи на питання чи достатньо для суб`єкта призначення надання (за його вибором) пропозиції однієї посади державному службовцю, чи декількох рівнозначних або нижчих посад, з урахуванням положень абзацу 3 частини третьої статті 87 Закону №889-VIII, Верховний Суд у постанові від 30 січня 2025 року у справі № 340/1765/23 вказав, що Верховний Суд неодноразово висловлювався із цього приводу та, зокрема, в постановах від 05 квітня 2023 року у справі                 № 640/12871/21, від 12 квітня 2023 року у справі №340/1791/22, від 24 липня         2023 року в справі №140/7340/22 зазначав, що положення частини третьої статті 87 Закону №889-VIII  в редакції  Закону №1285-IX у системному зв`язку з іншими положеннями цього Закону (зокрема статті 22) треба розуміти так, що в разі реорганізації державного органу, що є підставою для звільнення державного службовця у значенні пункту 1 частини першої статті 87 Закону №889-VIII, суб`єкт призначення/керівник державної служби повинен запропонувати державному службовцеві, попередженого про звільнення посади, усі вакантні посади (за умови, що такі є), на які можна було б його перевести.
54. Також у цій постанові зазначено, що «…. Державна служба здійснюється з дотриманням, з-поміж інших, принципу стабільності, тож реорганізація державного органу, згідно із частиною третьою статті 87 Закону №889-VIII (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), передбачає обов`язок суб`єкта призначення/керівника державної служби попередити державного службовця про наступне звільнення не пізніше ніж за 30 календарних днів, а також (одночасно) запропонувати іншу (інші) рівнозначну посаду (посади) державної служби або, як виняток, нижчу посаду (посади) державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей».
55. Колегія суддів вважає за необхідно зазначити, що Верховний Суд у постанові від 12 вересня 2024 року у справі № 380/9055/22 дійшов таких висновків: «Твердження скаржника про те, що частина третя статті 87 Закону № 889-VIII у редакції Закону № 1285-ІХ чітко передбачає обов`язок суб`єкта призначення/керівника державної служби запропонувати лише одну рівнозначну посаду державної служби є нічим іншим, аніж суб`єктивним сприйняттям і трактуванням цієї норми відповідачем та не ґрунтується на правильному тлумаченні. Так, словосполучення «іншу рівнозначну посаду державної служби» не означає «одну рівнозначну посаду державної служби». Під «іншою» слід розуміти будь-яку вакантну рівнозначну посаду державної служби, яку може обійняти державний службовець з урахуванням своєї кваліфікації. Відповідно, якщо таких посад декілька, то всі вони повинні бути запропоновані державному службовцю».
56. У відповіді на аргументи скаржника колегія суддів підкреслює, що предмет спору стосується дотримання встановленої законодавством процедури звільнення, яка здійснюється у зв`язку зі скороченням посади державної служби внаслідок змін у структурі та штатному розписі відповідача. Слід відзначити, що зазначена процедура передбачена Законом № 889-VIII для випадків звільнення державного службовця на підставі пункту 1 частини першої статті цього закону. Така процедура має забезпечувати належну кадрову політику, зберігаючи чисельність та штат державних службовців, що є критично важливим для ефективної роботи державних органів.
57. Колегія суддів Верховного Суду звертає увагу на те, що обов`язок з працевлаштування працівника, який покладається на роботодавця з моменту попередження про вивільнення і триває до дня звільнення, реалізується через надання всіх вакантних посад, які з`явилися в установі протягом цього періоду, а також тих, що існували на день звільнення. Зміст частини третьої статті 87 Закону № 889-VIII передбачає, що роботодавець вважається таким, що виконав свій обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі можливі варіанти переведення, що відповідають його професійній кваліфікації.
58. Суди попередніх інстанцій встановили, що відповідач запропонував позивачу, лише одну посаду - посаду головного спеціаліста відділу господарського забезпечення. При цьому зазначена посада є нижчою за попередньо займану посаду. Така ситуація з врахуванням наведених вище висновків Верховного Суду в цьому випадку свідчить про невиконання законодавчо встановленого обов`язку щодо забезпечення права державного службовця на переведення за збереженням рівня службового становища.
59. Суди попередніх інстанцій не з`ясовували наявність вакантних посад (як виняток, усіх нижчих посад державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей позивача) у відповідача на час попередження позивача про наступне звільнення, чи змінювалися вакантні посади (у разі наявності) протягом усього періоду (з моменту попередження про звільнення до фактичного звільнення) та чи пропонувалися на момент звільнення позивачу усі вакантні посади (інша робота), які з`явилися протягом цього періоду.
60. Враховуючи наведене, колегія суддів доходить висновку, що суди попередніх інстанцій не забезпечили повного та об`єктивного з`ясування усіх обставин, що мають значення для правильного вирішення спору. Зокрема, суди не дослідили, чи були у роботодавця вакантні посади, нижчі за займану, які відповідали б професійному рівню позивача, та не з`ясував, чи з`явились інші рівнозначні посади в період між попередженням і звільненням.
61. Таким чином, ненадання повної та об`єктивної оцінки обставинам щодо наявності інших можливих посад, а також зміни у кадровому складі протягом періоду між попередженням та звільненням, може свідчити про неповне з`ясування фактичних обставин справи, що в свою чергу може мати наслідком порушення прав позивача на працю та захист від незаконного звільнення. 
62. Необхідність з`ясування цих обставин також зумовлена ключовими аргументами позивача, які стосувалися доводів щодо не пропонування йому інших вакантних посад, що були передбачені штатним розписом відповідача, зокрема, усіх інших (нижчих) посад державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей позивача.
63. Без з`ясування й перевірки вказаних обставин і доводів неможливо підтвердити чи спростувати факт виконання відповідачем вимог обов`язку, передбаченого частиною третьою статті 87 Закону № 889-VIII щодо пропонування працівнику всіх вакантних посад, які працівник може обіймати відповідно до свої кваліфікації, неможливо установити законність та дотримання відповідачем процедури звільнення позивача.
64. Отже, суди попередніх інстанцій інстанції не встановили усіх фактичних обставин справи та не дослідили відповідні докази, які мають значення для правильного вирішення спору, що є порушенням статей 9, 242, 308 КАС України.
65. Суд касаційної інстанції в силу положень статті 341 КАС України обмежений у праві додаткової перевірки зібраних у справі доказів та не може встановлювати або вважати доведеними обставини, які не були встановлені в оскаржуваній постанові, а тому колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для нового розгляду цієї справи.
66. Крім того колегія суддів не має достатніх підстав вважати, що пропонуючи позивачу вакантну посаду головного спеціаліста відділу господарського забезпечення (посада категорії В) визначальним є саме те, що позивач перед призначенням його на посаду, яка скорочується, наказом Південного МГУ від       10 листопада 2021 року № 820-к ОСОБА_1 призначений на посаду провідного спеціаліста відділу господарського забезпечення управління організаційно-господарського забезпечення Південного МГУ за переведенням з Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській області. 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
67. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
68. За правилами пункту 1 частини другої  статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої  статті 328 цього Кодексу.
69. Зважаючи на викладене, касаційну скаргу належить задовольнити частково, а рішення судів попередніх інстанцій скасувати із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
70.          Під час нового розгляду справи суду необхідно ретельно дослідити спірні правовідносини з урахуванням викладених у цій постанові висновків, надати оцінку вказаним обставинам й аргументам сторін та, у залежності від встановленого, правильно застосувати до спірних правовідносин норми матеріального права і постановити рішення відповідно до вимог статті 242 КАС України.
Висновки щодо розподілу судових витрат
71.          Відповідно до частини шостої  статті 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
72.          Оскільки Верховний Суд не змінює судові рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2024 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2025 року у справі № 420/29690/24 скасувати, а справу направити на новий розгляд до Одеського окружного адміністративного суду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                І.  В.  Желєзний
Судді                                                                                                    М. В. Білак
                                                                                                    В.  Е.  Мацедонська