Номер провадження: 22-ц/813/3555/25 
Справа № 947/25116/24
Головуючий у першій інстанції Калініченко Л. В.
Доповідач Назарова М. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2025 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Назарової М.В. (суддя-доповідач), Карташова О.Ю., Коновалової В.А., 
учасники справи: позивач – Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК», відповідач - ОСОБА_1 ,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» в особі свого представника Русової Катерини Миколаївни
на рішення Київського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2024 року, ухвалене Київським районним судом м. Одеси у складі: судді Калініченко Л.В. в приміщенні того ж суду,
у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

                                       в с т а н о в и в:

У серпні 2024 року до АТ «ТАСКОМБАНК» звернулося до суду з вказаним позовом, який мотивувало тим, що між АТ «ТАСКОМБАНК» та ОСОБА_1 було підписано Заяву № 624510 щодо приєднання до Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank». ОСОБА_1 з 08.09.2021 є власником поточного рахунку у гривні за № НОМЕР_1 , який відкритий на підставі Заяви-Анкети відповідача № 624510 за номером кредитного договору № /11478407-SP від 02.09.2021 року. 
Позичальнику було надано послугу Кредитування рахунку та встановлено Ліміт кредитування в межах максимальної суми, що складає 100 000 гривень та надані кошти в сумі 50 000 грн. Процентна ставка – 0,01 %, строк користування – 12 місяців з автоматичною пролонгацією. Кредитні кошти були надані відповідачу у спосіб, зазначений в Кредитному договорі, проте в подальшому відповідач перестав виконувати умови Кредитного договору, а саме перестав сплачувати заборгованість по кредиту та процентах. У зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 88026,20 грн: тіло кредиту – 42254,28 грн; заборгованість за процентами – 45771,82 грн.
25.11.2024 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, який у зв`язку з порушенням строку на подання, судом першої інстанції не враховувався.
Рішенням Київським районним судом м. Одеси  від 27 листопада 2024 року у задоволенні позову АТ «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №002/11478407-SP від 08.09.2021 року – відмовлено.
В апеляційній скарзі АТ «ТАСКОМБАНК» в особі свого представника Русової К.М. просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, судові витрати покласти на відповідача. 
Доводами апеляційної скарги є те, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини справи. Сплата позичальником боргу за кредитним договором, що підтверджується виписками, доданими до матеріалів справи, свідчить про отримання коштів відповідачем, оскільки банківська виписка з особового рахунку клієнта банку слугує документом, який підтверджує проведення банком касових операцій, за умови зазначених в ній інформації про проведення банком таких операцій, сум і дат операцій та заповнення обов`язкових реквізитів.
Вказує, що в момент укладення договорів між Банком та Відповідачем було досягнуто домовленості щодо Заяви/Договору про відкриття Клієнту банківського рахунку його обслуговування, тарифів та комісій Банку в цілому, і щодо всіх його пунктів, якими передбачено умови його виконання, споживачу було надано інформацію про те, за яких умов відбувається банківське обслуговування. А отже, відповідно до ст. 628 ЦК України, є обов`язковими у разі їх погодження сторонами в момент підписання Договору.
Отримавши платіжний інструмент, який було видано Банком, підписавши всі заяви/документи, відповідач отримав платіжний засіб - банківську картку до власного відкритого банківського рахунку зі встановленим лімітом, відповідач скористався ним на власний розсуд, а отже розумів та усвідомлював свої дії та їх наслідки.
На момент укладання правочину, усі пункти Заяв, Публічної пропозиції, про приєднання до Договору, додатків до нього, тарифів та комісій Банку, з якими відповідач був ознайомлений, про що свідчить його підпис, відповідач не вважав несправедливими, він свідомо підписав Заяви та документи з метою в подальшому отримати банківську карту та кошти/встановлений ліміт на ній для власних цілей, сума яких попередньо ним була погоджена. 
При підготовці довідки від 26.07.2024 за № 18467/48.2 було допущено помилку в даті кредитного договору, тому до даної апеляційної скарги додає нову довідку із зазначенням вірної дати кредитного договору, тому це спростовує висновок суду про невідповідність довідки номеру договору.
Стосовно підпису відповідача повідомляє, що в тексті кредитного договору в реквізитах сторін міститься посилання для перевірки підпису сторони, крім цього виписки з рахунку боржника, підтверджує отримання коштів та вказує на дійсність кредитного договору та ознайомленість з його умовами.
Зазначає, що Кредитний договір не розірваний, не змінений, не визнаний судом недійсним, а тому повинен виконуватись його сторонами в силу ст. 204 ЦК України. Жодного судового рішення, яким би було визнано недійсним кредитний договір, не існує.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Предметом позову в цій справі є вимога про стягнення заборгованості у розмірі 88026,20 грн, тобто ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому справа є малозначною в силу прямої вказівки в ЦПК України.
Оскільки справа є малозначною, то розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи відповідно до приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України.
Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.
Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню.
Згідно частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з недоведеності позивачем перевірки удосконаленого електронного підпису ОСОБА_1 ; позивачем надано заяву № 624510 від 08.09.2021, однак позовні вимоги заявлені про стягнення заборгованості з відповідача за кредитним договором № 002/118407-SP від 08.09.2021, а доказів укладення такого договору із відповідачем не надано; в довідці від 26.07.2024 № 18467/48.2 засвідчено наявність укладеного зі ОСОБА_1 кредитного договору № 002/118407-SP від 02.09.2021, а доказів укладення такого не надано.
Переглядаючи вказане судове рішення за доводами апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до положень ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 628, 629 ЦК України).
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду (ч. 1 ст. 638 ЦК України).
Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч.2 ст.638 ЦК України).
За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).
Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону).
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону).
Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою, цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Положеннями ст. 12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «ТАСКОМБАНК»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Як вбачається з матеріалів справи, 08.09.2021 від імені ОСОБА_1 підписано в електронній формі заяву № 624510 про приєднання до частини 1 Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної кратки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank».
Відповідно до п. 1 заяви відповідач приєднується до частини 1 Публічної пропозиції та просить банк надати йому електронні довірчі послуги, що включають створення його удосконаленого електронного підпису на будь-яких правочинах та документах, що адресовані банку або третім особам, які мають право використовувати мобільний додаток та доступні з використанням мобільного додатку.
У даній заяві зазначено, що клієнт просить вважати наведений на заяві зразок його власноручного підпису або його аналоги (у тому числі його електронний/удосконалений) підпис обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті в Банку згідно цього договору.
Також, згідно заяви № 624510 про приєднання до частини 2 Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної кратки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank», складеної від імені ОСОБА_1 , особа зазначила, що приєднується до частини 2 Публічної пропозиції та просить Банк надати йому наступні банківські та фінансові послуги: відкрити поточний рахунок № НОМЕР_1 у національній валюті України на його ім`я; надати послугу кредитування рахунку та встановити ліміт кредитування рахунку в межах максимальної суми загального ліміту кредитування рахунку, що встановлений в тарифах та складає 50 000,00 грн, з урахуванням умов визначених в Публічній пропозиції. 
Отже, підписанням заяви відповідач визнав, що всі правочини при здійсненні електронної взаємодії з банком через мобільний додаток можуть вчинятися ним з використанням аналогу власноручного підпису уповноваженої особи банку та аналогу печатку банку та позичальником з використанням удосконаленого електронного підпису.
Згідно довідки АТ «ТАСКОМБАНК» від 03.07.2024 ОСОБА_1 з 02 вересня 2021 року є власником поточного рахунку у гривні № НОМЕР_1 , який відкритий до заяви № 624510 з номером кредитного договору № 002/11478407-SР (а.с. 8).
Повідомленням-вимогою від 25.09.2023 № 159214/70 АТ «Таскомбанк» повідомив ОСОБА_1 про наявність у нього заборгованості та необхідності сплатити заборгованості по кредитному договору № 002/118407-SP від 08.09.2021, яка складається з основного боргу – 42254,28 грн; строкової заборгованості за процентами – 2659,22 грн; простроченої заборгованості за процентами – 37880,04 грн та повідомив боржника, що у разі невиконання такої вимоги буде застосоване примусове стягнення заборгованості (а.с. 21).
Наведене свідчить про надання послугу кредитування рахунку та встановлено ліміт кредитування рахунку в межах максимальної суми загального ліміту кредитування для вказаного продукту (що складає 50 000 грн.).
Позивач у позовній заяві вказував, що відповідачу було надано кредитні кошти в сумі 50 000 грн, процентна ставка за встановленим кредитним лімітом - 0,01 %, строк користування - 12 місяців з автоматичною пролонгацією, цільове призначення кредиту - на споживчі потреби.
Разом з тим, підписана сторонами заява-анкета № 624510 не містить всіх істотних умов, а саме сплати відсотків за користування наданими кредитними коштами, їх розмір та порядок нарахування.
Згідно з п.п. 3.2.1, 3.2.2 заяви № 624510 у разі порушення банком встановлених термінів виконання доручення клієнта на перерахування або у разі порушення термінів завершення перерахування банк платить клієнту пеню у розмірі 0,01% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, але не більше 0,1% від суми перерахування.
У разі безпідставного або помилкового перерахування грошей з рахунку клієнта банк зобов`язується перерахувати (повернути) клієнту списану суму коштів і сплатити клієнту пеню у розмірі 0,01 % від суми перерахування за кожний день, починаючи від дня помилкового перерахування до дня повернення суми перерахування.
У п. 2 заяви № 624510 зазначено, що позичальник підтверджує, що перед підписанням ознайомився із Публічною пропозицією разом з додатками, в тому числі, але не виключно Тарифами, довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб, що розміщені на сайті банку http://tascombank.ua/ та Лендиговій сторінці http://sportbank.соm.ua/ посилання на примірник якої повністю був згоден, зміст розумів, положення якої зобов`язувався неухильно дотримуватись, а також підтвердив, що проект заяви-анкети та Публічна пропозиція були надані йому банком.
На підтвердження своїх вимог позивачем до позовної заяви також було надано: публічну пропозицію (оферту) АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank» та Тарифи на умови обслуговування фізичних осіб в банку.
Як вбачається з публічної пропозиції (оферти) АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank» та Тарифів на умови обслуговування фізичних осіб в банку, які були додані до позовної заяви, останні не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину договору, укладеного між сторонами 08 вересня 2021 року шляхом підписання заяви № 624510.
А відтак матеріали справи не містять підтверджень, що саме цю публічну пропозицію (оферту) та Тарифи розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що відсутні правові підстави для задоволення позову про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по відсотках, оскільки вони не були узгоджені сторонами.
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочену) у розмірі 42254,28 грн.
На підтвердження розміру заборгованості позивач надав розрахунок заборгованості станом на 21 листопада 2023 року та виписку по особовому рахунку, з яких вбачається, що відповідач користувався коштами та періодично погашав заборгованість, станом на вказану дату заборгованість по тілу кредиту становить 42254,28 грн.
Також з розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем сплачено на погашення відсотків 13139,47 грн та сплачено ОБ у сумі 12189,98 грн, доказів щодо погодження нарахування яких позивачем не доведено.
Оскільки матеріали справи не містять доказів погодження з відповідачем розміру відсотків та умов їх нарахування, ОБ, тому колегія суддів вважає, що позивач безпідставно скеровував сплачені відповідачем кошти на погашення вказаних нарахувань.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що від суми заборгованості по тілу кредиту у розмірі 42254,28 грн необхідно відняти сплачені відповідачем кошти, які були зараховані на погашення неузгоджених відсотків та ОБ у сумі 13139,47 грн та 12189,98 грн відповідно, отже заборгованість відповідача перед позивачем становить 16924,83 грн.
Відповідач, не визнаючи позов в суді першої інстанції, свого контррозрахунку не надав та не спростував наведеного.
Оскільки відповідач фактично отримав кредит, користувався ним та періодично погашав заборгованість, колегія суддів приходить до висновку, що зі ОСОБА_2 на користь АТ «ТАСКОМБАНК» підлягає стягненню сума заборгованості по тілу кредиту у розмірі 16924,83 грн.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України).
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не дослідив належним чином надані позивачем на підтвердження своїх вимог розрахунок заборгованості та виписку за картковому рахунку відповідача, а відтак дійшов помилкового висновку про недоведеність позовних вимог, отже рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову АТ «ТАСКОМБАНК».
Довід апеляційної скарги про помилковість висновків суду щодо недоведеності позивачем перевірки удосконаленого електронного підпису ОСОБА_1 , спростовується вищенаведеним.
Як не спростовують сукупності наданих позивачем доказів і те, що не збігається номер кредитного договору в наданій позивачем заяві № 624510 від 08.09.2021 та щодо нарахованої заборгованості - № 002/118407-SP від 08.09.2021, а доказів укладення такого договору із відповідачем не надано, оскільки відповідачем не спростовано, що в один той самий день між сторонами укладалися інші договори з тим самим кредитним лімітом.
Що стосується помилки у даті укладення кредитного договору – 02.09.2021 та 08.09.2021, то так само, відповідач, не визнаючи позов, не надає доказів укладення ним іншого кредитного договору із позивачем, що цілком перебуває в межах помилки, а враховуючи надану позивачем сукупність доказів, таке не спростовує наявність заборгованості у відповідача перед позивачем по тілу кредиту.
У відповідності до частини третьої та четвертої статті 376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неправильне застосування норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.
Наведене неправильне застосування норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи є підставою для скасування рішення суду та ухваленню нового рішення про часткове задоволення позову та стягненню з відповідача на користь позивача заборгованості по тілу кредиту (в т.ч. простроченої) у сумі 16924,83 грн.
Згідно з  ч. 1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Виходячи з положень ст. 141 ЦПК України колегія суддів вважає необхідним стягнути з відповідача на користь АТ «ТАСКОМБАНК» судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 3028 грн і за подання апеляційної скарги сплачено судовий збір у розмірі 4542 грн, а загалом 7570 грн. Оскільки позов задоволено на 19,23%, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1455,71 грн.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст. 367, 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

                                       п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» в особі свого представника Русової Катерини Миколаївни задовольнити частково.
Рішення Київського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути зі ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» (ЄДРПОУ: 09806443, адреса: м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 30) заборгованість за кредитним договором у розмірі 16924,83 грн.
Стягнути зі ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» (ЄДРПОУ: 09806443, адреса: м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 30) судовий збір у розмірі 1455,71 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Дата складення повного тексту постанови 13 травня 2025 року

Судді:                                                                                М.В. Назарова

                                                                       О.Ю. Карташов

                                                                       В.А. Коновалова