УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №285/5074/24 Головуючий у 1-й інст. Мозговий В. Б. 
Номер провадження №33/4805/324/25
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП    Доповідач Галацевич О. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2025 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., за участі захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - Чеботарьової Юлії Володимирівни, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Чеботарьової Юлії Володимирівни, подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 27 грудня 2024 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 27 грудня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
       Згідно з постановою судді місцевого суду, 22.09.2024 о 15 год 15 хв, водій ОСОБА_1 , по вул. Шевченка м. Звягель керував транспортним засобом ВАЗ21063, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я КНП “Звягельської багатопрофільної лікарні” відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
      Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду адвокат Чеботарьова Ю.В., в інтересах  ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю в діях її підзахисного складу адміністративного правопорушення, посилаючись на незаконність постанови, неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. На її думку, судом залишено без уваги відсутність в матеріалах справи доказів керування  ОСОБА_1  транспортним засобом, його зупинки та порушення ним Правил дорожнього руху, у зв`язку з чим, згідно доктрини Європейського суду з прав людини «плід отруйного дерева», усі наступні дії поліцейських є неправомірними, складені ними процесуальні документи – недопустимими доказами, а  у ОСОБА_1  не виникло юридичного обов`язку виконувати вимоги поліцейських про проходження огляду на стан сп`яніння.  Також, вказала, що докази наявності у  ОСОБА_1  ознак сп`яніння є недостовірними та штучно створеними з метою притягнення останнього до адміністративної відповідальності. Звернула увагу на те, що суду були надані медичні документи  ОСОБА_1 , згідно яких він є особою з інвалідністю 3 групи, має важкі захворювання серцево-судинної системи внаслідок мінно-вибухової травми, у зв`язку з чим стан здоров`я не дозволяє йому приймати будь-які наркотичні засоби. Але такі докази не були враховані судом. Зауважила про недопустимість наданого до матеріалів справи відеозапису, який не є безперервним, та вказала на відсутність посилання у протоколі на серійний номер чи будь-які інші дані про прилад відеофіксації. Окрім того, зазначила, що поліцейськими поза відеофіксацією на ОСОБА_1 чинився психологічний тиск, а тому він визнав себе винним і розписався у документах. Від огляду на стан сп`яніння її підзахисний відмовився, оскільки йому не були роз`яснені наслідки такої відмови, до того ж він не керував транспортним засобом. Крім того, у разі підозри, що водій перебуває у стані наркотичного сп`яніння, поліцейський зобов`язаний направити його до найближчого закладу охорони здоров`я, тоді як у даному випадку поліцейський запропонував ОСОБА_1 пройти «тест на освідування», водночас норми КУпАП не містять поняття «освідування». Наголосила, що ОСОБА_1 вказував, що він після контузії, але поліцейські не з`ясували у нього чи є він військовослужбовцем, не викликали Військову службу правопорядку, чим порушили вимоги ст. 266-1 КУпАП. Вважає, що судом першої інстанції не надано належної та обґрунтованої оцінки наявним в матеріалах справи доказам, у зв`язку з чим суд дійшов помилкового висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення. 
Одночасно апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. Як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження постанови захисник посилається на те, що усунула недоліки апеляційної скарги, а саме долучила документ на підтвердження надання правової допомоги ОСОБА_1 в апеляційному суді.
Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.
За змістом п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно вимог ч.1 ст.130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За правилами частин 2-5 ст.266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису або у медичному закладі.
Відповідно до п. 6 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі-Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
При цьому, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я (п.12 Розділу ІІ).
Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у відмові в проходженні огляду на стан сп`яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч.1 ст.130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.
Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №ЕПР1 №134816, 22.09.2024 р. о 15 год. 15 хв. водій ОСОБА_1 , по вул. Шевченка у м. Звягель керував транспортним засобом ВАЗ21063, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я КНП “Звягельської багатопрофільної лікарні” відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України підтверджується наявними у справі доказами, а саме:  протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №134618 від 22.09.2024 (а.с.2); розпискою про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП(а.с.3); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.4); копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА №3108358 від 22.09.2024 за ч.5 ст.121 КУпАП (а.с.6); відеозаписом події (а.с.8).
Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку і дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.
Доводи апеляційної скарги відносно того, що дії працівників поліції під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення були незаконними, спростовуються наявним в матеріалах справи відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, яким об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення та в достатньому обсязі для вирішення питання про наявність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 . Не зазначення працівниками поліції у протоколі відомостей про технічний засіб, за допомогою якого здійснювалася відеофіксація, не є істотним порушенням, не може бути підставою для визнання огляду на стан сп`яніння недійсним та не спростовує вини ОСОБА_1 . 
З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 беззаперечно та без примусу з боку працівників поліції відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, хоча йому були роз`яснені наслідки такої відмови. У працівників поліції була обґрунтована підозра вважати, що водій знаходиться у стані наркотичного сп`яніння, зважаючи на ознаки, озвучені водію. Окрім того, останній підтвердив факт вживання наркотичних засобів. ОСОБА_1 ознайомлено зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення та інших складених працівниками поліції документів, які він підписав без зауважень, в поясненнях до протоколу вину визнав. Останнього також відсторонено від керування транспортним засобом.
Сумнівів у доведеності факту керування ОСОБА_1  транспортним засобом зібраними в матеріалах справи доказами у апеляційного суду не виникає. Зокрема, крім того, що останній не заперечував керування транспортним засобом, він також був притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення ПДР під час керування транспортним засобом і така постанова є чинною (а.с. 6). Тому, доводи захисту щодо відсутності фіксації факту керування та зупинки транспортного засобу не виключають наявності в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення. 
Зупинка автомобіля, яким керував ОСОБА_1 , відповідала вимогам ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» і його було проінформовано про конкретну причину зупинки. При цьому, незгода водія з діями працівників поліції стосовно зупинки автомобіля не звільняє його від обов`язку пройти огляд на стан сп`яніння відповідно до п.2.5 ПДР. Крім того, неправомірна зупинка працівниками поліції транспортного засобу, за певних обставин, може бути підставою притягнення таких працівників до відповідальності. Проте, якщо при цьому з`ясувалось, що водій перебував з ознаками сп`яніння чи в іншому неадекватному стані, то факт неправомірної зупинки його працівниками поліції, не звільняє водія від обов`язку виконання вимог п. 2.5 ПДР України.
Порушень вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735 та ст.266 КУпАП, які б могли бути підставою для визнання огляду на стан сп`яніння  ОСОБА_1 недійсним, працівниками поліції не допущено. Як обґрунтовано зазначив суд першої інстанції, зафіксована належним чином відмова особи від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння є самостійною підставою для притягнення до адміністративної відповідальності, а допущені працівниками поліції процесуальні недоліки, які не спотворюють суті вчиненого правопорушення та не порушують права особи на захист, не можуть бути підставою для визнання складених документів неналежними доказами. 
Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, а тому наслідком не залучення поліцейськими під час його огляду на стан сп`яніння представників Військової служби правопорядку у Збройних Силах України є недійсність такого огляду, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними. У даній ситуації ОСОБА_1 був учасником дорожнього руху, а тому за змістом ст.15 КУпАП за порушення, зокрема, правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, він несе адміністративну відповідальність на загальних підставах. Крім того, на обставини, за яких був зупинений поліцейськими ОСОБА_1 , не розповсюджується положення ст.266-1 КУпАП.  
Посилання у апеляційній скарзі на неправомірні дії працівників поліції не підтверджені будь-якими доказами та спростовуються відеозаписом. 
Надані ОСОБА_1 медичні довідки висновки суду про наявність в його діях складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення не спростовують. 
Інші доводи апеляційної скарги та пояснення захисника в суді апеляційної інстанції не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та не є обставинами, які виключають винуватість ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні, а також не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови. 
Посилання захисника на те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем не можуть бути підставою для звільнення останнього від додаткового стягнення у виді позбавлення спеціального права. Санкція статті 130 ч.1 КУпАП є безальтернативною, передбачає накладення адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та закон в даному випадку не передбачає процесуальної можливості призначити будь-яке інше адміністративне стягнення в залежності від особи порушника. 
При розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст.245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість   ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Доводами апеляційної скарги висновків суду не спростовано.
За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд –
постановив:

Клопотання адвоката Чеботарьової Юлії Володимирівни, яка діє в інтересах  ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити. Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 27 грудня 2024 року.
Апеляційну скаргу адвоката Чеботарьової Юлії Володимирівни, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 27 грудня 2024 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Галацевич