ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року	Львів	Справа № 140/3617/22 пров. № А/857/9882/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
судді-доповідача -	Шевчук С. М.	
суддів -	Кухтея Р. В.	
 	Носа С. П.	
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2025 року з питань прийняття звіту про виконання судового рішення у справі № 140/3617/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до   Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області  про визнання протиправними дій, 

місце ухвалення судового рішення  	м.Луцьк	
Розгляд справи здійснено за правилами	спрощеного  позовного провадження	
суддя у І інстанції	Мачульський В.В.	
дата складання повного тексту ухвали	не зазначена	
ВСТАНОВИВ:
        І. ОПИСОВА ЧАСТИНА
17.01.2025 до Волинського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_2 про зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області подати до Волинського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення суду від 07.07.2022 у справі №140/3617/22.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 27.01.2025 заяву ОСОБА_1 про зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення задоволено, зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області подати звіт про виконання з 01.01.2025 рішення Волинського окружного адміністративного суду від 25.05.2022 у справі №140/3617/22, та встановлено строк для подання звіту – 30 днів з дня отримання цієї ухвали.
24.02.2025 до Волинського окружного адміністративного суду надійшов звіт ГУ ПФУ у Волинській області про виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07.07.2025 у справі №140/3617/22.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2025 року прийнято звіт Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07.07.2022 в адміністративній справі №140/3617/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції позивач  звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2025 року з питань прийняття звіту про виконання судового рішення у справі № 140/3617/22. В обґрунтування апеляційної скарги  вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
В доводах апеляційної скарги вказує, що  оцінюючи положення Закону №3460-ІХ та Закону України про Державний бюджет на 2025 рік, можна дійти висновку, що вони за своїм змістом відтворюють законодавчі положення, які визнані Рішеннями Конституційного Суду України від 09.07.2007 №6-рп/2007, від 22.05.2008 №10-рп/2008, від 30.11.2010 №22-рп/2010Ю від 28.08.2020 №10-р/202 неконституційними. Зазначає, що продовження використання Закону про Державний бюджет як інструмент для внесення змін до інших законів, обмеження соціальних гарантій, визначених спеціальними законами, обо запровадження ним додаткового правового регулювання фактично ставить під сумнів обов`язковість вищезгаданих рішень Конституційного Суду України. Відтак, оскільки рішення не виконується пенсійним органом належним чином, позивач вважає прийняття звіту таким, що порушує її права.
Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4  статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України  (далі  КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Про розгляд апеляційної  скарги відповідач повідомлений шляхом надіслання ухвали про відкриття апеляційного провадження та призначення апеляційної скарги до розгляду  через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані  автоматизованої системи  документообігу суду.
Про розгляд апеляційної  скарги  позивач повідомлена шляхом надіслання ухвали про відкриття апеляційного провадження та призначення апеляційної скарги до розгляду на поштову адресу позивача, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази.  
Враховуючи те, що клопотання від учасників справи про розгляд справи за їх участю відсутні, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
         Постановляючи ухвалу з питань прийняття звіту про виконання судового рішення у справі № 140/3617/22, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач після набрання рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 07.07.2022 у цій справі законної сили вчиняв дії по його виконанню (нараховував та виплачував позивачу у період з 28.10.2021 по 31.12.2024 підвищення до пенсії, при цьому правомірно застосовував розрахункову величину - два прожиткових мінімума для працездатних осіб, а не мінімальних заробітних плат), однак з 01.01.2025 змінилось правове регулювання спірних правовідносин та вчинені відповідачем з цієї дати дії виходять за межі встановлених судом обставин у рішенні від 07.07.2022 в даній справі.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 07.07.2022, яке набрало законної сили 09.08.2022, у даній справі позов задоволено частково, а саме:
визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 з 28.10.2021 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити ОСОБА_1 з 28.10.2021 нарахування та виплату підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно з Законом про Державний бюджет на відповідний рік).
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).
17.01.2025 до суду першої інстанції надійшла заява ОСОБА_2 про зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області подати до Волинського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення суду від 07.07.2022 у справі №140/3617/22.
Вказана заява обґрунтована тим, що 01.01.2025 коли розпочались виплати пенсій доплату ГУ ПФ в Волинській області згідно рішення суду не виплачує як слід та невірно нараховує це підвищення до пенсії, застосовуючи показник нарахування доплати в розмірі 2361 гривень та в ГУ ПФУ у Волинській області грубо порушують право позивача на законні та справедливі доплати до пенсії, нехтуючи судовим рішенням, які мають бути в розмірі 12000 гривень відповідно до рішення суду, а не в розмірі 2361 гривень, які наразі отримує. В судовому рішенні вказано, що доплати мають бути за показником мінімальної заробітної плати для працездатних осіб і в подвійному розмірі, а не ніяк інакше і застосування відповідачем показника в розмірі 2361 гривні є неправомірним як і Постанова КМУ, якого визначили новий порядок виплати доплат, що іде в розріз із рішенням суду. Відповідно, в зв`язку з невірним обрахунком та виплатою доплати з боку ГУ ПФУ в Волинській області витрачає кошти гарантовані судовим рішенням, яке має виконуватись обов`язково.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 27.01.2025 заяву ОСОБА_1 про зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення задоволено, зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області подати звіт про виконання з 01.01.2025 рішення Волинського окружного адміністративного суду від 25.05.2022 у справі №140/3617/22, та встановлено строк для подання звіту – 30 днів з дня отримання цієї ухвали.
24.02.2025 до суду першої інстанції надійшов звіт ГУ ПФУ у Волинській області про виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07.07.2025 у справі №140/3617/22. У вказаному звіті зазначено, що на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07.07.2022 у справі №140/3617/22 позивачу з 28.10.2021 призначено підвищення до пенсії в розмірі, що дорівнює двом прожитковим мінімумам для працездатних осіб, в сумі 4540,00 грн, яке виплачувалося до 31.12.2024. 01.01.2025 набрав чинності Закон України від 19.11.2024 №4059-ІХ «Про державний України бюджет на 2025 рік» (далі – Закон №4059-ІХ), статтею 45 якого змінено правове регулювання нарахування та виплати доплати непрацюючим пенсіонерам, яким надано статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, а саме по новому визначено коло осіб, які мають право на відповідні доплати, розмір цих доплат та порядок їх встановлення. За результатами звірення відомостей в Єдиному державному демографічному реєстрі підтверджена інформація про проживання ОСОБА_1 у зоні гарантованого добровільного відселення з 16.05.1985. Відтак з урахуванням вимог статті 45 Закону №4059-ІХ, починаючи з 01.01.2025 ОСОБА_1 встановлено доплату в розмірі 2361,00 грн.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.
Відповідно до ст.129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.
Процесуальне законодавство визначає види судового контролю за виконанням судового рішення, а саме, зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (ст.382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (ст.383 КАС України).
Наведені норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення і підставами для їх застосування є невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України (ст.382 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення; не передбачає такої можливості і положення ст.383 КАС України.
З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.
Згідно із частиною першою статті 382 КАС України (в редакції Закону № 4094-IX від 21.11.2024) суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 382-3 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу.
За приписами частини другої статті 382-3 КАС України суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення. Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу.
Так, рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 07.07.2022 у цій справі позов задоволено повністю, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити ОСОБА_1 з 28.10.2021 нарахування та виплату підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно з Законом про Державний бюджет на відповідний рік).
Матеріалами справи підтверджено, що на виконання рішення суду від 07.07.2022 у даній справі ГУ ПФУ у Волинській області рішенням від 13.12.2023 №907600152625 здійснило перерахунок пенсії позивача, встановивши з 28.10.2021 підвищення до пенсії відповідно до статті 39 Закону №796-ХІІ, що дорівнює двом прожитковим мінімумам для працездатних осіб, в сумі 4540,00 грн, вказане підвищення виплачувалося у такому розмірі по 31.12.2024, що не заперечує позивач.
При цьому, як видно з перерахунку ГУ ПФУ у Волинській області від 07.01.2025 №907600152625, доплата до пенсії, передбачена статтею 39 Закону №796-ХІІ, з 01.01.2025 ОСОБА_1 нараховується та виплачується у розмірі 2361 грн.; вид перерахунку - зміна права на підвищення (масовий).
Відповідач такі дії обґрунтовує зміною правового регулювання Законом №4059-IX, стаття 45 якого є спеціальною до приписів Закону №796-ХІІ.
Так, під час розгляду заяви позивачки в порядку ст.382 КАС України суд першої інстанції обґрунтовано спирався на правові висновки, сформовані Верховним Судом України у постановах від 23.04.2012 № 21-239а11, від 19.03.2013 № 21-53а13, від 05.11.2013 № 21-293а13, від 07.07.2014 № 21-222а14, а також Верховним Судом в постанові від 18.09.2024р. у справі № 240/28481/23, відповідно до яких:
пенсія є періодичним платежем, виплата якої, за загальним правилом, не обмежена у часі. З самого визначення поняття «пенсія» випливає, що щомісячні пенсійні виплати здійснюються на постійній основі, один раз на місяць протягом невизначеного періоду часу, а тому цей вид виплат не є строковим і не може бути призначений на певний строк;
підвищення до пенсії, яке є додатковою виплатою особі, яка визнана такою, що має на нього право, нерозривно пов`язано з виплатою пенсії і також має не визначений у часі граничний термін виплати;
виплату пенсії (підвищення до пенсії) не може бути обмежено будь-яким кінцевим терміном або строком, оскільки це б обмежувало право особи на отримання державної пенсії (підвищення до пенсії), яка має виплачуватись постійно, один раз на місяць протягом невизначеного часу та без встановлення будь-якого терміну або строку її виплати;
порядок та строки нарахування пенсій можуть бути змінені за умов іншого законодавчого регулювання.
У свою чергу, відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України суб`єкт владних повноважень, здійснюючи свої владні управлінські функції, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У разі зміни після прийняття рішення судом розміру та порядку виплати доплати до пенсії орган влади повинен діяти відповідно до чинного законодавства, не допускаючи за подібних обставин порушень, на які вже звертав увагу суд.
19.11.2024р. прийнято Закону України № 4059-ІХ від 19.11.2024р. «Про Державний бюджет України на 2025 рік», яким змінено правове регулювання нарахування і виплати підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, яка проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Так, відповідно до ст.45 цього Закону установлено, що у 2025 році на період дії воєнного стану в Україні доплата непрацюючим пенсіонерам, які постійно проживають у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення, встановлюється за умови, що такі особи проживали або працювали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення або в зоні гарантованого добровільного відселення, станом на 26 квітня 1986 року чи у період з 26 квітня 1986 року до 1 січня 1993 року, у зв`язку з чим особі надано статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи. Доплата за проживання на зазначених територіях встановлюється у розмірі 2361 гривня.
Особам, які після аварії на Чорнобильській АЕС (26 квітня 1986 року) самостійно або у встановленому законодавством порядку за направленнями обласних державних адміністрацій змінили місце проживання за межі зон безумовного (обов`язкового) відселення або гарантованого добровільного відселення та в подальшому повернулися на постійне місце проживання до цих зон, а також особам, які зареєстрували своє місце проживання чи переїхали на постійне місце проживання до зазначених зон після аварії на Чорнобильській АЕС, доплата за проживання в таких зонах не встановлюється.
Виплата доплати за проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення непрацюючим пенсіонерам припиняється після залишення особою свого місця постійного проживання на зазначених територіях та декларування/реєстрації місця проживання за межами зон безумовного (обов`язкового) відселення та зон гарантованого добровільного відселення, що підтверджується відомостями Єдиного державного демографічного реєстру та інших державних реєстрів.
Для встановлення виплат, передбачених цією статтею, Пенсійному фонду України забезпечити звірення відомостей про постійне місце проживання одержувачів доплати за проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення із відомостями Єдиного державного демографічного реєстру та інших державних реєстрів для продовження чи припинення відповідних виплат, а також приведення розмірів доплати за проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення або в зоні гарантованого добровільного відселення та пенсійних виплат у відповідність із цією статтею.
Відповідно до постанови КМ України № 1524 від 27.12.2024р. «Деякі питання здійснення у 2025 році на період воєнного стану в Україні доплати непрацюючим пенсіонерам, які постійно проживають у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) установлено, що у 2025 році факт проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 26 квітня 1986 р. чи у період з 26 квітня 1986 р. до 1 січня 1993 р. для встановлення, продовження чи припинення доплат, передбачених статтею 45 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», у разі відсутності відповідних відомостей у Єдиному державному демографічному реєстрі, Реєстрі територіальної громади та в інших державних реєстрах встановлюється органами Пенсійного фонду України за сукупності таких обставин:
особі надано статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи;
у Єдиному державному демографічному реєстрі, відомчій інформаційній системі Державної міграційної служби відсутні відомості про зміну місця проживання такою особою у період після 1 січня 1993 року.
Отже, починаючи з 01.01.2025р. змінено порядок нарахування та виплати підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, яка проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Оскільки рішення суду в справі № 140/3617/22 не містить кінцевої дати виплати пенсії у вказаному розмірі, тому нарахування пенсійним органом здійснено до часу внесення змін у законодавство.
Обов`язок виконання рішення суду припиняється у разі зміни правового регулювання виплати зазначених соціальних виплат, оскільки судове рішення ґрунтувалось на попередніх нормах, які втратили чинність.
Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 22.01.2019р. у справі № 281/667/17.
Зокрема, відсутність у рішенні суду кінцевої дати виплати пенсії з урахуванням перерахунку не породжує у відповідача обов`язок довічно здійснювати виплату позивачу пенсії у розмірах, встановлених вказаним судовим рішенням.
Такий обов`язок відповідача припиняється у разі зміни правового регулювання виплати зазначених соціальних виплат, оскільки судове рішення ґрунтувалось на попередніх нормах, які зазнали певних змін. Дія такого судового рішення не може бути поширена на правовідносини після зміни правового регулювання, оскільки це б призвело до порушення положень ч.2 ст.19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
В розглядуваній справі зміна правового регулювання спірних правовідносин відбулась у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік».
Вказаний Закон є нормативно-правовим актом, який є обов`язковим для застосування пенсійними органами під час здійснення перерахунку та виплати пенсій.
Окрім цього, Верховний Суд у постанові від 20.02.2019р. у справі № 806/2143/15 (адміністративне провадження № К/9901/5159/18) звертав увагу, що статті 382 і 383 КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Таким чином, в рамках нових правовідносин пенсійний орган врахував та виконав норми Закону України № 4059-ІХ від 19.11.2024р. «Про Державний бюджет України на 2025 рік» та постанови КМ України № 1524 від 27.12.2024р. «Деякі питання здійснення у 2025 році на період воєнного стану в Україні доплати непрацюючим пенсіонерам, які постійно проживають у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення».
Колегія суддів погоджується із висновками суду, що у спірному випадку наявні підстави стверджувати про виникнення між позивачем та відповідачем нового спору, що виключає можливість застосування спеціальних правових норм КАС України (ст.ст. 382, 383 КАС України), направлених на забезпечення належного виконання судового рішення.
Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано прийняв звіт Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07.07.2022 в адміністративній справі №140/3617/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.
Тому за наведених вище підстав, якими обґрунтовано судове  рішення, суд не убачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у  цій справі
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Колегія суддів зазначає, що підстави для перерозподілу та присудження судових витрат  у даній справі - відсутні. 
Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,  
                                             П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2025 року з питань прийняття звіту про виконання судового рішення у справі № 140/3617/22 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення. Порядок, строки та підстави  подання касаційної скарги на рішення суду апеляційної інстанції визначено ст.ст. 328-331 КАС України.  

Головуючий суддя	 	С. М. Шевчук 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	С. П. Нос