Справа № 464/1033/25                        Головуючий у 1 інстанції: Тімченко О. В. 
Провадження № 33/811/773/25                Доповідач: Березюк О. Г. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2025 року. Львівський апеляційний суд Львівської області у складі: судді судової палати у кримінальних справах Березюка О.Г. у місті Львові, з участю ОСОБА_1 , захисника Мелех Д.О., потерпілого ОСОБА_2 , представника потерпілого Вольського А.Б., розглянувши апеляційну скаргу захисника Мелеха Д.О. на постанову Сихівського районного суду м.Львова від 07 травня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП,

встановив:

Постановою Сихівського районного суду м.Львова від 07.05.2025 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 гривень.
Згідно постанови суду  ОСОБА_1 07 лютого 2025 року о 08.48 год. на перехресті просп.Червоної Калини-вул.Гн.Хоткевича у м.Львові, керуючи автомобілем марки «Фольксвген» номерний знак НОМЕР_1 , під час повороту ліворуч не стежила за дорожньою обстановкою, унаслідок чого скоїла зіткнення з автомобілем марки «Мітсубісі» номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 .. У результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п.2.3б Правил дорожнього руху України.
На дану постанову захисник Мелех Д.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. 
На підтримання своїх апеляційних вимог апелянт зазначає, що судом першої інстанції справа розглянута необ`єктивно та не повно, без врахування всіх об`єктивних обставин справи, зокрема те, що саме дії водія ОСОБА_2 стоять в причинно-наслідковому зв`язку з настанням ДТП, що стверджується висновком судової інженерно-транспотної експертизи, який судом першої інстанції повною мірою не був взятий до уваги, при цьому вказує, що ОСОБА_1 не порушувала вимог п.2.3б ПДР України.
Розглянувши матеріали справи № 464/1033/25, дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, та захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, потерпілого та його представника, які заперечили апеляційні вимоги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Висновок суду про винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується доказами у справі, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення ЕПР1 №240571 від 07.02.2025 року, який відповідає вимогам ст.256 КУпАП (а.с.1), схемою місяця ДТП від 07.02.2025 року, де зафіксовані місце зіткнення автомобілів, характер заподіяних пошкоджень автомобіля, які вказують на причинно-наслідкові зв`язки між діями ОСОБА_1 та настанням ДТП (а.с.2), первинними поясненнями ОСОБА_1 від 07.02.2025 року (а.с.3), первинними поясненнями ОСОБА_2 від 07.02.2025 року (а.с.4), відеозаписом моменту ДТП з участю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 34 (а.с.14).
На переконання апеляційного суду дії водія ОСОБА_1 , якими було порушено вимоги п.2.3б ПДР України, є в причинно-наслідковому зв`язку з настанням ДТП.
Апеляційний суд досліджуючи матеріали справи, приходить до обґрунтованого переконання про те, що висновки суду першої інстанції з приводу заперечень поданих в суді першої інстанції та викладені доводи в апеляційній скарзі, які є аналогічними запереченням, є обґрунтованими належним чином та апеляційний суд не вбачає жодних підстав не погоджуватися із зазначеними висновками місцевого суду.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 місцевий суд в повній мірі врахував характер і спосіб вчиненого, особу правопорушника, ступінь його вини, інші обставини справи, що впливають на вид стягнення, і обґрунтовано застосував стягнення, передбачене санкцією ст.124 КУпАП.
Отже, постанова місцевого суду є законна і обґрунтована, підстав для її скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі захисника Мелеха Д.О., апеляційний суд не знаходить.
       Керуючись ст.294 КУпАП,-

постановив:

Постанову Сихівського районного суду м.Львова від 07 травня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Мелеха Д.О. – без задоволення.
Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського
апеляційного суду Березюк О.Г.