ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3153/25 Справа № 208/5139/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Лобарчук О. О. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2025 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Городничої В.С.,
суддів: Петешенкової М.Ю., Красвітної Т.П.,
за участю секретаря судового засідання — Гвоздєва М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гергель Катерина Олександрівна, на ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 грудня 2024 року у складі судді Лобарчук О.О. у цивільній справі № 208/5139/22 за заявою ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , який діє в своїх інтересах та інтересах своєї малолітньої дитини ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа — Орган опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради про стягнення грошової компенсації, –

ВСТАНОВИЛА:

       У грудні 2024 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про розстрочку виконання рішення суду в рамках цивільної справи №208/5139/22 за позовом  ОСОБА_2 , який діє в своїх інтересах та інтересах своєї малолітньої дитини  ОСОБА_3  до ОСОБА_1 , третя особа — Орган опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради про стягнення грошової компенсації, в якій просила суд розстрочити виконання рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 30 квітня 2024 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 12 вересня 2024 року у справі № 208/5139/22 про стягнення з неї на користь ОСОБА_2 (особисто та в особі представника), суму грошової компенсації та судових витрат в розмірі 26 415,44 грн, на 2 роки та 2 місяці зі сплатою рівними частинами в сумі 1000 грн щомісячно перші 2 роки і місяць та 1 415,44 грн за останній місяць строку, з моменту постановлення ухвали суду про розстрочення виконання рішення суду, обґрунтовуючи це тим, що вона є фінансово неспроможною людиною на сплату 29 202,18 грн боргу на користь стягувача, враховуючи залишок суми до стягнення у 26 415,44 грн, який і просить розстрочити (а.с.80-83 Том ІІ).
       Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 грудня 2024 року заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Гергель К.О., про розстрочку виконання рішення суду - залишено без задоволення (а.с. 107,108 Том ІІ).
       Ухвала суду мотивована тим, що, заявляючи про розстрочку виконання судових рішень, заявник продовжує ухилятись від такого виконання, а матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду, та підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами. 
       Не погодившись з такою ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 через свого представника — адвоката Гергель К.О. подала безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду у системі “Електронний суд” у січні 2025 року пеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить її скасувати та заяву про розстрочення виконання рішення суду задовольнити, обґрунтовуючи це тим, що виконання рішення вона здійснює в міру своїх фінансових можливостей, що не підтверджує ухилення її від належного виконання судових рішень. Зазначила, що вона позбавлена джерел доходів за для повного негайного погашення усієї суми боргу, оскільки є пенсіонеркою з єдиним доходом у вигляді пенсії, розмір якої становить 3 507,24 грн. Також зазначила, що єдиним майном її є частина квартири, в якій вона проживає, та відсутні родичі, які б допомогли у виплаті заборгованості, розмір якої для скаржника є дуже значним (а.с. 110-112 Том ІІ).
       У січні 2025 року, ОСОБА_2 , скориставшись своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких зазначив, що матеріалами справи підтверджується отримання заявницею у спадок від своєї померлої доньки у 2022 році чималу суму грошей, тому твердження скаржника про те, що вона має лише пенсію не відповідають дійсності. Також скаржник не подавала суду будь-яких доказів медичного характеру щодо її важкого стану здоров`я через похилий вік та потребу у вартісному лікуванні, щоб перешкоджало б їй у виконанні своїх боргових зобов`язань, які виникли внаслідок незаконного присвоєння нею майна. Просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, посилаючись на знаходження на його утриманні малолітньої дитини, яка також є стороною у даній справі, та сплата боргу ОСОБА_1 необхідна насамперед дитині.
       Інші учасники справи своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, не скористалися та відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не подавали, але, в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.
       У березні 2025 року Служба у справах дітей Камянської міської ради подала в системі “Електронний суд” клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника та просила при розгляді апеляційної скарги врахувати інтереси малолітньої дитини.
       Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
       Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
       Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції — залишити без змін з наступних підстав.
       Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з недоведеності тяжкого матеріального становища заявника та судом не встановлено об`єктивних обставин, які не залежать від волі заявника та перешкоджають виконанню рішення суду, дійшовши обґрунтованого висновку, що задоволення заяви про розстрочку рішення суду буде несправедливим для іншої сторони.
       Колегія суддів повністю погоджується з такими встановленими обставинами справи та висновками суду першої інстанції.
       Судом першої інстанції встановлено, що за даними Міністерства внутрішніх справ України, станом на 07 жовтня 2024 року, за ОСОБА_1 транспортні засоби не зареєстровані.
       Згідно довідки про доходи №1313583913322395, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Кам`янському об`єднаному управлінні ПФУ в Дніпропетровській області і отримує пенсію за віком, сума якої, за період з 01 січня 2024 року по 31 жовтня 2024 року, складає 34552,16 грн.
       Згідно Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, за період з 1 кварталу 2024 року по 3 квартал 2024 року, інформація щодо суми виплачених доходів та утриманих податків ОСОБА_1 відсутня.
       Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 08 листопада 2024 року, ОСОБА_1 на підставі спільної часткової власності належить 1/9 частка квартири, загальною площею 71,9 кв.м., житловою площею 40,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
       Відповідно до платіжної інструкції № 0.0.3991466945.1 від 08 листопада 2024 року, ОСОБА_1 перерахувала на рахунок Дніпровського ВДВС м. Кам`янське ГТУЮ у Дніпропетровській області 1000,00 грн в рахунок сплати боргу в межах виконавчого провадження за ЄДРВП: 76256915.
       Відповідно до платіжної інструкції № 0.0.4016297129,1 від 18 листопада 2024 року, ОСОБА_1 перерахувала на рахунок Дніпровського ВДВС м. Кам`янське ГТУЮ у Дніпропетровській області 1000,00 грн в рахунок сплати боргу в межах виконавчого провадження за ЄДРВП: 76256915.
       Крім того, згідно платіжної інструкції №243f1PBNKI002A2F0002 від 10 жовтня 2024 року, з ОСОБА_1 в межах виконавчого провадження №76220616 стягнуто 786,74 грн.
       Постановою головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) В. Курило від 09 жовтня 2024 року, об`єднані виконавчі провадження №76219785, №76220616, №76220736, №76220836 у зведене виконавче провадження №76256915.
       Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
       Згідно із ч. 1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.
       Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012).
       За практикою Європейського суду з прав людини, право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (Рішення у справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004).
       Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом. Конституційний Суд України в абзаці одинадцятому підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 11 березня 2011 року № 2-рп/2011, посилаючись на позицію Європейського суду з прав людини, зазначив, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежене державою, якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).
       Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 5 ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішенняє обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.
       Право сторони звернутися із заявою про розстрочку або відстрочку виконання рішення суду передбачено також ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо).
       Суд першої інстанції павомірно зазначив. що наведені норми не містять конкретного переліку обставин для відстрочення та/або розстрочення виконання судового акта, а лише встановлюють критерії для їх визначення, надаючи суду в кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.
       Верховний Суд в постанові від 27 червня 2018 року по справі за № 813/8842/13-а зазначив, що підставою для застосування правил цієї норми є виняткові обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в справі, ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини.
       Судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідач просила суд про розстрочення виконання рішення суду, посилаючись фактично на тяжке матеріальне становище, при цьому не надаючи належних доказів та не зазначаючи про дійсні обставини, що ускладнюють виконання судових рішень або роблять неможливим таке виконання без застосування розстрочення погашення боргу перед стягувачем, з чим повністю погоджується і колегія суддів. Також належить наголосити, що скаржник таких відомостей та доказів не подавала і до апеляційної скарги на спростування висновків суду, наводячи аналогічні доводи свого тяжкого матеріального стану, що колегією суддів до уваги не може бути прийнято. 
       Виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Термін, протягом якого судове рішення залишається невиконаним, може ставити під сумнів розумність строків судового захисту. При вирішенні питання про затримку виконання судового рішення, слід враховувати інтереси обох сторін, як стягувача так і боржника, та дотримуватися їх балансу. 
       Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен ураховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами (правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 796/43/2018, від 19 червня 2019 року у справі № 2-55/10). 
       Колегія суддів повністю погоджується з повнотою та об`єктивністю оцінки судом першої інстанції наданих письмових документів та фактичних обставин справи, внаслідок чого суд першої інстанції дійшов повністю правомірного висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 , чого останньою при розгляді її апеляційної скарги спростовано не було жодним належним письмовим доказом.
       За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом вірно визначено характер спірних правовідносин та у повній мірі з`ясовані фактичні обставини справи, що є підставою для залишення ухвали суду першої інстанції від 26 грудня 2024 року без змін на підставі ст. 375 ЦПК України.
       Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про порушення судом першої інстанції норм процесуального права при розгляді даної справи, що призвело до постановлення помилкової ухвали, не знайшли свого підтвердження.
       З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена без порушень норм як матеріального, так і процесуального права, тому вона підлягає залишенню без змін на підставі ст. 375 ЦПК України.
       Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, –

УХВАЛИЛА:

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гергель Катерина Олександрівна — залишити без задоволення.
       Ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 грудня 2024 року —  залишити без змін.
       
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

       Вступна та резолютивна частини постанови проголошені “23” квітня 2025 року.
Повний текст постанови складено “30” квітня 2025 року. 

       Головуючий:                                                          В.С. Городнича

       Судді:                                                                  М.Ю. Петешенкова
                                                                                
                                                                                Т.П. Красвітна