Номер провадження: 22-ц/813/3124/25 
Справа № 501/5302/23
Головуючий у першій інстанції Тордія Е.Н.
Доповідач Сєвєрова Є. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2025 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого судді Сєвєрової Є.С.,
суддів: Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М., 
за участю секретаря Малюти Ю.С.,
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 , 
відповідач – ОСОБА_2 , 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2  на додаткове рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 12 листопада 2024 року у складі судді Тордія Е.Н. 
встановив:
У грудні 2023 року, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації. 
РішеннямІллічівського міського суду Одеської області від 25 жовтня 2024 року у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації – відмовлено. 
Додатковим рішенням цього ж суду від 12 листопада 2024 року в задоволені заяви представника відповідача ОСОБА_2 , адвоката Петрушко І.С. про відшкодування витрат на правничу допомогу – відмовлено. 
Не погодившись з вищевказаним додатковим рішенням суду,  ОСОБА_2 подала  апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати додаткове рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 12 листопада 2024 року та постановити нове, яким повністю задовольнити заяву про розподіл судових витрат ОСОБА_2 , стягнути понесені судові витрати з позивача на користь відповідача. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні заяви не прокоментував складність справи, а згідно з засадами використання автоматизованої системи документообігу суду спори про захист немайнових прав фізичних осіб: про захист честі, гідності та ділової репутації (в тому числі й до засобів масової інформації) коефіцієнт складності справ становить 1,5, що є найбільшим показником, тобто дана категорія справ є вельми складною. Саме адвокат відповідачки здобувала докази на підтвердження своєї позиції, викликала свідків, здійснювала їх забезпечення прибуття до суду, тому зусилля адвоката Петрушко I.C. мали б бути прийняті судом першої інстанції до уваги.
Крім того, складність даної категорії справи напряму пов`язана з особою клієнта, а саме з його статусом - клієнтка адвоката Петрушко І.С. в даному випадку є журналістом. І оскільки перш за все клієнтка прагнула захистити власні джерела то безперечно скористалася правом журналістів не розкривати свої джерела інформації це професійний привілей, спрямований на заохочення джерел надавати їм важливу інформацію, яку вони не будуть надавати без зобов`язання про конфіденційність. 
       Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
       Встановлено, що інтереси відповідачки у справі представляв адвокат, допомога яким надавалася не безоплатно.
       Відмовляючи в задоволенні заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд виходив з того, що відповідачкою не надано документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку та засвідчували факт їх понесення, однак такий висновок суду не відповідає вимогам закону.
Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з частинами 4-6 ст.137 Цивільного процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20).
Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).
Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
При цьому розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Такі висновки викладені у постанові ВП ВС від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, ОП КГС ВС від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.
Згідно матеріалів справи на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу адвокатом Петрушко І.С. подані: договір про надання правничої допомоги № 12/12 від 12 грудня 2022 року, додаткова угода до договору про надання правничої допомоги № 12/12 від 12 грудня 2022 року № 04 від 26 січня 2024 року з актом виконаних робіт на суму 35250.00 грн. та описом робіт виконаних адвокатом, що є підтвердженням надання правової допомоги.
Виходячи з критеріїв реальності адвокатських витрат, обсягу наданих робіт, конкретних обставин справи, витрати на професійну правничу допомогу підлягають частковому задоволенню в розмірі 4000 грн, при цьому сам факт ненадання квитанцій про їх сплату адвокату не може бути підставою для відмови в стягненні. 
Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.
Додаткове рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 12 листопада 2024 року скасувати, стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмір 4000 грн, в решті відмовити.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий    
                           
Судді: