ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2025 року	Львів	Справа № 460/7395/24 пров. № А/857/31874/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді          Шавеля Р.М.,
суддів                              Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Демидівської селищної ради Дубенського району Рівненської обл. на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 28.10.2024р. в адміністративній справі за позовом Дубенської окружної прокуратури в інтересах держави до Демидівської селищної ради Дубенського району Рівненської обл. та Комунального підприємства «Дитячий санаторій «Хрінники» Демидівської селищної ради Дубенського району Рівненської обл. про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії щодо внесення відомостей до державного реєстру майнових об`єктів оздоровлення та відпочинку дітей (суддя суду І інстанції: Гресько О.Р., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 28.10.2024р., м.Рівне; дата складання повного рішення суду І інстанції: 28.10.2024р.),-

В С Т А Н О В И В:

09.07.2024р. за допомогою системи «Електронний суд» позивач Дубенська окружна прокуратура звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправною бездіяльність відповідачів Комунального підприємства «Дитячий санаторій «Хрінники» Демидівської селищної ради Дубенського району Рівненської обл. (надалі - КП «Дитячий санаторій «Хрінники») та Демидівської селищної ради Дубенського району Рівненської обл. (надалі - Демидівська селищна рада) щодо невнесення відомостей про майнові об`єкти оздоровлення та відпочинку дітей по вул.Зарічна, 1 в с.Хрінники Дубенського району Рівненської обл. до Державного реєстру майнових об`єктів оздоровлення та відпочинку дітей; зобов`язати КП «Дитячий санаторій «Хрінники» та Демидівську селищну раду вчинити дії щодо внесення відомостей про майнові об`єкти оздоровлення та відпочинку дітей по вул.Зарічна, 1 в с.Хрінники Дубенського району Рівненської обл. до Державного реєстру майнових об`єктів оздоровлення та відпочинку дітей (Т.1, а.с.1-22).

          Згідно ухвали суду від 15.07.2024р. вирішено розгляд цієї справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи в судове засідання (Т.1, а.с.176 і на звороті).

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 28.10.2024р. заявлений позов задоволено; визнано протиправною бездіяльність відповідачів КП «Дитячий санаторій «Хрінники» та Демидівської селищної ради щодо невнесення відомостей про майнові об`єкти оздоровлення та відпочинку дітей по вул.Зарічна, 1 в с.Хрінники Дубенського району Рівненської обл. до Державного реєстру майнових об`єктів оздоровлення та відпочинку дітей; зобов`язано КП «Дитячий санаторій «Хрінники» та Демидівську селищну раду вчинити дії щодо внесення відомостей про майнові об`єкти оздоровлення та відпочинку дітей по вул.Зарічна, 1 в с.Хрінники Дубенського району Рівненської обл. до Державного реєстру майнових об`єктів оздоровлення та відпочинку дітей (Т.2, а.с.29-33).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач Демидівська селищна рада, який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до помилкового вирішення спору, просить рішення суду скасувати та закрити провадження в справі (Т.2, а.с.37-41).
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що згідно діючого законодавства дитячий заклад санаторного типу - це заклад, у якому діти перебувають цілодобово і де поряд з оздоровчими надається комплекс медичних послуг, спрямованих на поліпшення стану їхнього здоров`я, запобігання захворюванням. З урахуванням природно-кліматичних умов, наявної лікувально-оздоровчої бази, кадрового забезпечення такі заклади можуть бути спеціалізованими. 
У свою чергу, відповідач КП «Дитячий санаторій «Хрінники» понад 5 років не надає послуги оздоровлення для дітей та не може бути внесений до Державного реєстру майнових об`єктів оздоровлення та відпочинку дітей, оскільки у такого немає належних умов перебування дітей у закладі; також останній відноситься до закладів охорони здоров`я.
Наголошує на тому, що в разі внесення КП «Дитячий санаторій «Хрінники» до Державного реєстру майнових об`єктів оздоровлення та відпочинку дітей підприємство буде змушене припинити свою діяльність через неможливість виконання вимог законодавства, яке стосується дитячих закладів оздоровлення, та призведе до виселення внутрішньо переміщених осіб, які залишились без належних умов проживання в період дії воєнного стану.
Окрім цього, під час судового розгляду апелянт скеровував клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, однак таке не було взято судом до уваги.

Позивач Дубенська окружна прокуратура скерував до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права, дотримався вимог процесуального закону, через що ухвалив законне і справедливе судове рішення (Т.2, а.с.57-68).

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Апеляційний розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у них доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, згідно розпорядження № 130 від 28.05.1997р. перереєстровано «Турбазу «Стир» Рівненського обласного дочірнього підприємства «Рівнетурист» у державне-комунальне підприємство Оздоровчий комплекс «Стир».
Згідно рішення сесії Демидівської районної ради № 157 від 23.12.2000р. створено на базі Оздоровчого комплексу «Стир» комунальне підприємство - КП «Санаторій «Хрінники», яке зареєстровано розпорядженням Демидівської районної державної адміністрації № 8 від 12.01.2001р.
Відповідно до рішення Демидівської районної ради № 118 від 25.12.2003р. змінено назву КП «Санаторій «Хрінники» на КП «Дитячий санаторій «Хрінники».
Розпорядженням голови Демидівської районної державної адміністрації № 4 від 09.01.2004р. перереєстровано КП «Санаторій «Хрінники» на КП «Дитячий санаторій «Хрінники».
Згідно рішення Демидівської районної ради № 91 від 18.11.2016р. змінено назву КП «Санаторій «Хрінники» на Дитячий санаторій «Хрінники» Демидівської районної ради Рівненської обл.

На теперішній час в підпорядкуванні Демидівської селищної ради перебуває КП «Дитячий санаторій «Хрінники», яке з усіма правами та обов`язками перейшло з 10.12.2020р. у власність територіальної громади в особі Демидівської селищної ради згідно рішення Демидівської селищної ради № 18 від 10.12.2020р.

Відповідно до п.1.1 Статуту КП «Дитячий санаторій «Хрінники», затв. рішенням Демидівської селищної ради № 262 від 21.04.2023р., КП «Дитячий санаторій «Хрінники» є комунальним підприємством, правонаступником усіх прав та обов`язків комунального підприємства «Дитячий санаторій «Хрінники» Демидівської селищної ради Рівненської обл. Підприємство, що надає послуги з лікування та оздоровлення за допомогою природних факторів (клімат, мінеральні води, флора, сонцелікування, тощо) у сполученні з дієтотерапією, фізіотерапією, медикаментозним лікуванням та іншими заходами дітям, населенню, вживає заходи з профілактики захворювань населення та підтримання громадського здоров`я. Підприємство є лікувально-профілактичною установою пульмонологічного та неврологічного профілю.
Згідно із п.1.2 зазначеного Статуту КП «Дитячий санаторій «Хрінники» є об`єктом комунальної власності територіальної громади в особі Демидівської селищної ради. 
Майно підприємства є власністю територіальної громади в особі Демидівської селищної ради. Власником майна є територіальна громада в особі Демидівської селищної ради (далі-Засновник). 
Підприємство підпорядковане, підзвітне та підконтрольне Засновнику.
Відповідно до п.1.6 згаданого Статуту підприємство є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс, рахунки в установах банків України та за її межами, круглу печатку зі своїм найменуванням, штампи, а також бланки з власними реквізитами, відокремлене майно, може від свого імені набувати майнові та особисті немайнові права, створювати обов`язки та самостійно їх виконувати, бути позивачем та відповідачем у суді.
Згідно п.2.1 вказаного Статуту основною метою діяльності Підприємства є надання дітям та дорослому населенню послуг із лікування та оздоровлення за допомогою природних факторів (клімат, мінеральні води, грязі, флора, сонцелікування, тощо) у сполученні з дієтотерапією, фізіотерапією, медикаментозним лікуванням та іншими заходами з метою отримання прибутку. 
Майно Підприємства є комунальною власністю Демидівської територіальної громади в особі Демидівської селищної ради і закріплюється за ним на праві господарського відання. Майно підприємства становлять необоротні та оборотні активи, основні засоби та грошові кошти, а також інші цінності, передані йому Засновником, вартість яких відображається у самостійному балансі Підприємства (п.3.1 Статуту).
Пунктом 3.2 Статуту передбачено, що відчуження основних засобів та іншого майна, закріпленого за Підприємством, укладення договорів оренди та суборенди проводиться з дозволу Засновника у відповідності до чинного законодавства та порядку, встановленого Засновником (Т.1, а.с.35-45).

Окрім цього, на праві постійного користування у КП «Дитячий санаторій «Хрінники» перебуває земельна ділянка, кадастровий номер 5621485500:02:000:0007, цільове призначення якої - землі оздоровчого призначення для обслуговування будівель і споруд (Т.1, а.с.68-134).
Згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, основним видом діяльності санаторію є КВЕД 86.10 - діяльність лікарняних закладів, яка включає діяльність дитячих оздоровчих таборів санаторного типу, де дітям разом із оздоровчими надають комплекс медичних профілактичних послуг (Т.1, а.с.66-67).

Із змісту листа Міністерства охорони здоров`я України № 14-13/11752/2-24 від 18.03.2024р. слідує, що у разі наявності ліцензії на здійснення медичної практики КП «Дитячий санаторій «Хрінники» у розумінні положень ч.1 ст.14 Закону України «Про оздоровлення та відпочинок дітей» належить до дитячих закладів санаторного типу, майно якого підлягає включенню до Державного реєстру майнових об`єктів оздоровлення та відпочинку дітей, держателем якого є Міністерство соціальної політики (Т.1, а.с.147-148).
Також КП «Дитячий санаторій «Хрінники» має ліцензію на здійснення медичної практики серії АГ № 570957 від 24.03.2011р. (Т.1, а.с.207), отримало акредитаційний сертифікат закладу охорони здоров`я серії ОЗ № 148 від 10.08.2020р. (Т.1, а.с.209).

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідачів КП «Дитячий санаторій «Хрінники» та Демидівської селищної ради щодо невнесення відомостей про майнові об`єкти оздоровлення та відпочинку дітей по вул.Зарічна, 1 в с.Хрінники Дубенського району Рівненської обл. до Державного реєстру майнових об`єктів оздоровлення та відпочинку дітей, прокурор звернувся до суду із розглядуваним позовом.

Приймаючи рішення та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що КП «Дитячий санаторій «Хрінники» є закладом, призначеним для оздоровлення і відпочинку дітей.
Разом з тим, у Державному реєстрі майнових об`єктів оздоровлення та відпочинку дітей відомості про майно КП «Дитячий санаторій «Хрінники» не внесено; серед переліку майнових об`єктів оздоровлення та відпочинку дітей, внесених до Державного реєстру майнових об`єктів оздоровлення та відпочинку дітей, КП «Дитячий санаторій «Хрінники» відсутній.
Враховуючи викладене в сукупності, відповідачами допущено протиправну бездіяльність щодо невнесення відомостей про майнові об`єкти оздоровлення та відпочинку дітей по вул.Зарічна, 1 в с.Хрінники Дубенського району Рівненської обл. до Державного реєстру майнових об`єктів оздоровлення та відпочинку дітей.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильних та обґрунтованих висновків про наявність правових підстав для задоволення заявленого позову, з огляду на наступне.

Пунктом 3 ч.1 ст.131-1 Конституції України на прокуратуру покладено представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Згідно з ч.ч.1, 3 ст.23 Закону України № 1697-VII від 14.10.2014р. «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.
Відповідно до ч.ч.4, 5 ст.53 КАС України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу.
У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Відповідно до приписів ст.140 Конституції України місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.
Матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад (ст.142 Конституції України).

Згідно з ч.1 ст.2 Закону України № 280/97-ВР від 21.05.1997р. «Про місцеве самоврядування в Україні» (надалі - Закон № 280/97-ВР) місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Отже, особливістю органів місцевого самоврядування як суб`єктів владних повноважень є те, що кожен з таких суб`єктів, з урахуванням положень Конституції України, є самостійним, автономним та не знаходиться у підпорядкуванні жодного органу.
Інтереси держави, у тому числі, охоплюють інтереси мешканців територіальної громади, зокрема, у таких сферах, як охорона освіти, здоров`я, благоустрій населених пунктів, оскільки відповідно до ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Така позиція викладена у постановах Верховного Суду 02.12.2021р. у справі № 320/10736/20, від 05.11.2019р. у справі № 804/4585/18, від 05.03.2020р. у справі № 520/6826/19 та від 11.08.2020р. у справі № 810/2903/18, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019р. у справі № 587/430/16-ц.

В розглядуваному випадку підставою для здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави є порушення інтересів держави щодо збереження, обліку, раціонального та ефективного використання дитячого закладу оздоровлення та відпочинку, запобігання ліквідації, передачі під заставу останнього, перепрофілювання, використання за не призначенням, а також забезпечення доступності та відкритості інформації про дитячі заклади оздоровлення та відпочинку.
При цьому, такі підстави представництва прокурора не заперечувалися відповідачами під час судового розгляду.

Отже, звернення прокурора до суду спрямовано на задоволення суспільної потреби у встановленні законності при вирішенні суспільно значимого питання в сфері охорони дитинства, гарантування прав дитини на відпочинок і дозвілля, збереження дитячого закладу оздоровлення та відпочинку, що є підставою для захисту інтересів держави органами прокуратури шляхом звернення до суду з позовною заявою.

Згідно із ст.7 Конституції України в Україні визнається і гарантується місцеве самоврядування.
Приписами ст.140 Конституції України встановлено, що місцеве самоврядування є правом територіальної громади жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.
Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи. Територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування вирішують питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції (ст.143 Конституції України).

Отже, первинним суб`єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій та повноважень є територіальна громада жителі, об`єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, які є самостійними адміністративно-територіальними одиницями, або добровільно об`єднані у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста.

Відповідно до ст.145 Конституції України права місцевого самоврядування захищаються в судовому порядку.
Згідно із ч.4 ст.55 КАС України держава, Автономна Республіка Крим, територіальна громада беруть участь у справі через відповідний орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування), або через представника.

Верховний Суд у постанові від 28.01.2021р. у справі № 380/3398/20 зазначив, що особливістю органу місцевого самоврядування як суб`єктів владних повноважень, є те, що кожен з таких суб`єктів є самостійним, автономним та не знаходиться у підпорядкуванні жодного органу.
Отже, орган, уповноважений державою на звернення до суду з позовами про зобов`язання вчинити дії щодо реєстрації права комунальної власності, є відсутній, оскільки ці питання належать до виключної компетенції органу місцевого самоврядування, який є відповідачем у справі та не може бути одночасно позивачем, що представляє та захищає порушені інтереси територіальної громади.

Таким чином, оскільки орган, уповноважений державою звертатися до суду з порушеного питання, є відсутній; прокурор звернувся до суду з позовом у цій справі в межах, визначених повноважень та за наявності законних підстав.
При цьому, прокурор навів достатнє обґрунтування того, що оскаржуваною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень може бути завдано шкоду інтересам держави.

Також зверненню прокурора до суду із розглядуваним позовом передувало листування з відповідачами, яке було спрямовано на добровільне усунення розглядуваних недоліків стосовно внесення відомостей про майнові об`єкти оздоровлення та відпочинку дітей по вул.Зарічна, 1 в с.Хрінники Дубенського району Рівненської обл. до Державного реєстру майнових об`єктів оздоровлення та відпочинку дітей, однак відповідачі фактично ухилився від таких дій.

Статтею 3 Закону України № 375-VI від 04.09.2008р. «Про оздоровлення та відпочинок дітей» визначено основні напрями державної політики у сфері оздоровлення та відпочинку дітей, серед яких збереження і розвиток мережі дитячих закладів оздоровлення та відпочинку, а також створення Державного реєстру майнових об`єктів оздоровлення та відпочинку дітей з метою запобігання ліквідації, передачі під заставу, перепрофілюванню, використанню не за призначенням таких об`єктів, а також з метою забезпечення доступності та відкритості інформації про дитячі заклади оздоровлення та відпочинку, і послуги, які вони надають.
Відповідно до ст.14 цього Закону до дитячих закладів оздоровлення належать:
дитячий заклад санаторного типу - заклад, у якому діти перебувають цілодобово і де поряд з оздоровчими надається комплекс медичних послуг, спрямованих на поліпшення стану їхнього здоров`я, запобігання захворюванням. З урахуванням природно-кліматичних умов, наявної лікувально-оздоровчої бази, кадрового забезпечення такі заклади можуть бути спеціалізованими; 
дитячий центр - заклад, що функціонує протягом року, в якому діти перебувають цілодобово. Центр має відповідне кадрове забезпечення, спеціально відведену територію, матеріально технічну базу, які відповідають санітарно-гігієнічним нормам, для організації оздоровлення, відпочинку та навчання дітей; 
позаміський заклад оздоровлення та відпочинку - заклад, що функціонує протягом року, сезонно або під час канікул, у якому діти перебувають цілодобово. Заклад повинен мати спеціально відведену територію, що знаходиться в курортній або заміській зоні, матеріально-технічну базу, що відповідає санітарно-гігієнічним нормам, кадрове забезпечення для організації оздоровлення. Відповідний заклад також може належати до закладу відпочинку.
До дитячих закладів відпочинку належать: 
табір з денним перебуванням - табір, тимчасово утворений у навчальному закладі, закладі культури, охорони здоров`я, фізичної культури та спорту, в якому забезпечується належний догляд за дітьми, виховний процес, їх повноцінне дозвілля, розвиток творчих здібностей та інтересів і де діти перебувають протягом дня, але не менше 6 годин; 
дитячий заклад праці та відпочинку - заклад з денним або цілодобовим перебуванням, у якому поряд з відпочинком організовується трудова діяльність з метою формування у дітей трудових інтересів і навичок; 
наметове містечко - тимчасово діючий заклад з денним або цілодобовим перебуванням, облаштований на спеціально відведеній території, що відповідає санітарно-гігієнічним вимогам та нормам, у якому здійснюється комплекс заходів, спрямованих на формування у дітей навичок безпечної життєдіяльності, самообслуговування, колективізму.
Відповідно до ч.4 ст.14 вказаного Закону для оздоровлення та відпочинку дітей можуть використовуватися санаторно-курортні заклади, пансіонати, бази відпочинку, санаторії-профілакторії, оздоровчі комплекси підприємств, установ та організацій, професійних спілок за умови надання зазначеними закладами послуг з оздоровлення та відпочинку відповідно до державних соціальних стандартів оздоровлення та відпочинку дітей.

Згідно з ст.5 Закону України № 2402-III від 26.04.2001р. «Про охорону дитинства» місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до їх компетенції, визначеної законом, забезпечують:
проведення державної політики у сфері охорони дитинства, розроблення і здійснення галузевих та регіональних програм поліпшення становища дітей, підтримки сімей з дітьми, вирішення інших питань у цій сфері;
розвиток мережі навчальних закладів, закладів охорони здоров`я, соціального захисту, а також позашкільних навчальних закладів, діяльність яких спрямована на організацію дозвілля, відпочинку і оздоровлення дітей, зміцнення їх матеріально-технічної бази;
вирішення питань щодо забезпечення прав дітей, встановлення опіки і піклування, створення інших передбачених законодавством умов для виховання дітей, які внаслідок смерті батьків, позбавлення батьків батьківських прав, хвороби батьків чи з інших причин залишилися без батьківського піклування, а також для захисту особистих і майнових прав та інтересів дітей;
організацію безкоштовного харчування дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, дітей з особливими освітніми потребами, які навчаються у спеціальних і інклюзивних класах, та учнів 1-4 класів загальноосвітніх навчальних закладів із сімей, які отримують допомогу відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям»;
можуть забезпечувати пільговий проїзд учнів, вихованців, студентів до місця навчання і додому у порядку та розмірах, визначених органами місцевого самоврядування, та передбачати на це відповідні видатки з місцевих бюджетів;
вирішення питань про надання пільг та державної допомоги дітям та сім`ям з дітьми відповідно до законодавства;
контроль за дотриманням в ігрових залах, комп`ютерних клубах, відеотеках, дискотеках, інших розважальних закладах та громадських місцях правопорядку та етичних норм стосовно дітей;
вжиття інших заходів щодо охорони дитинства, віднесених до їх компетенції законодавством України.

Відповідно до Державного соціального стандарту оздоровлення та відпочинку дітей, затв. Міністерством України у справах сім`ї, молоді та спорту № 2882 від 13.08.2009р., державний соціальний стандарт оздоровлення та відпочинку дітей - комплекс соціальних норм і нормативів, на базі яких визначаються рівні основних державних соціальних гарантій щодо забезпечення послугами з оздоровлення та відпочинку дітей.
Соціальні норми і нормативи у сфері оздоровлення та відпочинку дітей - сукупність показників обов`язкового забезпечення потреб дітей в організації оздоровлення та відпочинку, послуг з оздоровлення та відпочинку. 
Послуги з оздоровлення - комплекс спеціальних заходів соціального, виховного, медичного, гігієнічного, спортивного характеру, що надаються дитячим закладом оздоровлення та відпочинку і спрямовані на відновлення та поліпшення фізичного і психічного стану здоров`я дитини.
Послуги з відпочинку - заходи, спрямовані на організацію дозвілля дітей з дотриманням періоду активного та пасивного відпочинку, організацію раціонального харчування та забезпечення відповідними до вимог законодавства умовами проживання.

З огляду на встановлені обставини у справі, зміст установчих документів КП «Дитячий санаторій «Хрінники», характер його діяльності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до послідовного та логічного висновку про те, що КП «Дитячий санаторій «Хрінники» є закладом, призначеним для оздоровлення і відпочинку дітей.

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону «Про оздоровлення та відпочинок дітей» дитячі заклади оздоровлення та відпочинку незалежно від форм власності, що діють як юридичні особи або не мають статусу юридичної особи і перебувають у складі підприємств, установ та організацій як їхні філіали чи структурні підрозділи, обов`язково включаються до складу мережі дитячих закладів оздоровлення та відпочинку. Майнові об`єкти оздоровлення та відпочинку обов`язково вносяться до Державного реєстру майнових об`єктів оздоровлення та відпочинку дітей. Відомості про майнові об`єкти оздоровлення та відпочинку дітей, якими користується дитячий заклад оздоровлення та відпочинку, керівник такого закладу подає до центрального орану виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері оздоровлення та відпочинку дітей протягом одного місяця з дня отримання документів на право власності на зазначені майнові об`єкти відповідно до порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України.

Відповідно п.1 до Порядку ведення Державного реєстру майнових об`єктів оздоровлення та відпочинку дітей, затв. постановою Кабінету Міністрів /КМ/ України № 580 від 26.06.2019р., до Реєстру вносяться відомості про майнові об`єкти оздоровлення та відпочинку дітей дитячих закладів оздоровлення та відпочинку (працюючих та непрацюючих) незалежно від форми власності, типу та підпорядкування. Згідно порядку майновий об`єкт оздоровлення та відпочинку дітей (далі - майновий об`єкт) - комплекс будівель, споруд, у тому числі інженерних, інших приміщень, земельних ділянок, на яких вони розміщені, що забезпечує діяльність дитячого закладу оздоровлення та відпочинку на належному рівні.
Внесення до Реєстру відомості про майнові об`єкти здійснюється у строки, встановлені Законом України «Про оздоровлення та відпочинок дітей» (пункт 5 Порядку). Держателем Реєстру є Мінсоцполітики. Держатель Реєстру регламентує роботу з Реєстром (пункт 6 Порядку). Державний реєстр майнових об`єктів оздоровлення та відпочинку дітей має на меті збереження мережі дитячих закладів оздоровлення та відпочинку, запобігання їх ліквідації, перепрофілюванню, використанню не за призначенням.

Під час судового розгляду достовірно встановлено, що відомості про КП «Дитячий санаторій «Хрінники» та його майно є відсутніми у Державному реєстрі майнових об`єктів оздоровлення та відпочинку дітей.
Зокрема, згідно інформації, наданої Департаментом соціальної політики Рівненської обласної державної адміністрації № 5081/0/23 від 15.11.2023р., КП «Дитячий санаторій «Хрінники» не подавало до Департаменту соціальної політики Рівненської облдержадміністрації документи щодо включення в Державний реєстр майнових об`єктів оздоровлення та відпочинку дітей (Т.1, а.с.48).
Також відповідно до листа Національної соціальної сервісної служби України № 0000-02.1-5/6898-2024/9740 від 29.05.2024р. КП «Дитячий санаторій «Хрінники» не зверталося до Нацслужби з питань включення його до Державного реєстру майнових об`єктів оздоровлення та відпочинку дітей (Т.1, а.с.155-156).

Отже, заходи щодо внесення відомостей про майно КП «Дитячий санаторій «Хрінники» до Державного реєстру майнових об`єктів оздоровлення та відпочинку дітей самим КП «Дитячий санаторій «Хрінники», на який, згідно норм законодавства покладається обов`язок вжити таких заходів, не вживались.
Також відповідач Демидівська селищна рада, будучи суб`єктом, який здійснює управління закладом КП «Дитячий санаторій «Хрінники», відповідає за її матеріально-технічне забезпечення, здійснює контроль за ефективністю використання майна, тобто, яка фактично повинна забезпечити контроль за КП «Дитячий санаторій «Хрінники» щодо внесення відомостей про майно вказаного закладу до Державного реєстру майнових об`єктів оздоровлення та відпочинку дітей, не виконала покладені на неї вищезазначеними нормами повноваження, не вжила необхідних дій щодо внесення майнового об`єкту оздоровлення і відпочинку дітей, розташованого в адміністративних межах Демидівської селищної ради до Державного реєстру майнових об`єктів оздоровлення та відпочинку дітей.
З огляду на викладене, Демидівською селищною радою та КП «Дитячий санаторій «Хрінники» допущено протиправну бездіяльність щодо невнесення відомостей про майнові об`єкти оздоровлення та відпочинку дітей по вул.Зарічна, 1 в с.Хрінники Дубенського району Рівненської обл. до Державного реєстру майнових об`єктів оздоровлення та відпочинку дітей.

Окрім цього, розгляд судом першої інстанції справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників страви (у письмовому провадженні) за наявними матеріалами справи не є порушення прав та інтересів відповідачів на судовий захист.
Апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до ч.ч.1-3 ст.12 КАС України адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).
Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
За приписами ч.ч.2 і 3 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
При вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Верховним Судом в постанові від 22.01.2021р. у справі № 640/11869/20 сформульовано правовий висновок, за яким: «особливостями розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження є: суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (стаття 258 КАС України); підготовче засідання не проводиться (частина третя статті 262 КАС України); перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі (частина четверта статті 262 КАС України); суд розглядає справу без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи (частини п`ята та шоста статті 262 КАС України); клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву (частина сьома статті 262 КАС України); при розгляді справи суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення; судові дебати не проводяться (частина восьма статті 262 КАС України).
При цьому важливо врахувати, що учасники справи, яка розглядається у спрощеному позовному провадженні, зазнають таких обмежень: скорочений строк на подачі заяви про відвід (стаття 39 КАС України); обмежене право позивача змінити предмет або підставу позову (стаття 47 КАС України); скорочений строк вступу у справу третіх осіб (стаття 49 КАС України); скорочений строк подачі заяви про виклик свідків (стаття 92 КАС України); скорочений строк направлення позивачем третім особам копії позовної заяви (стаття 171 КАС України); обмежене право на об`єднання справ в одне провадження (стаття 172 КАС України); скорочений строк складення судом повного тексту рішення (стаття 243 КАС України); скорочений строк розгляду справи (стаття 258 КАС України); не проводяться судові дебати (стаття 262 КАС України); не проводиться підготовче судове засідання (стаття 262 КАС України)».

У розглядуваній справі суд першої інстанції, призначаючи розгляд справи у спрощеному позовному провадженні, врахував зазначені особливості.
Зокрема, ухвала суду першої інстанції від 15.07.2024р. при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження містить аналіз щодо наявності визначених ч.3 ст.257 КАС України умов для такого розгляду (Т.1, а.с.176 і на звороті).
Також судом встановлені всі фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Звідси, розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження не призвів до неправильного чи неповного встановлення фактичних обставин справи, що мають значення для правильного вирішення справи, що не вплинуло на правильність вирішення спору та ухвалення судового рішення за наслідками розгляду справи.

          Колегія суддів відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій ним апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а відтак останні не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.

Оцінюючи в сукупності наведені обставини справи, виходячи з вищевказаних положень нормативно-правових актів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про підставність та обґрунтованість заявленого позову, наявність підстав для його задоволення, із вищевказаних мотивів.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно та повно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Враховуючи результат апеляційного розгляду, на підставі ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта Демидівську селищну раду.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Демидівської селищної ради Дубенського району Рівненської обл. на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 28.10.2024р. в адміністративній справі № 460/7395/24 залишити без задоволення, а вказане рішення суду – без змін.
Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Демидівську селищну раду Дубенського району Рівненської обл.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Р. М. Шавель 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	Р. Б. Хобор  	
Дата складання повного тексту судового рішення: 09.06.2025р.