Справа № 459/3296/24                                 Головуючий у 1 інстанції: Отчак Н. Я. 
Провадження № 33/811/311/25                 Доповідач: Романюк М. Ф. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ 

        02 травня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Червоноградського міського суду Львівської області від 28 січня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, 

встановив:

вищенаведеною постановою  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. (Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106. Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783. Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП). Рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001. Код класифікації доходів бюджету: 22030106).
Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 10.12.2024 о 22:26год, в м. Шептицькому по вул. Бандери, 2, керував транспортним засобом Мерседес д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці) від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.
Не погоджуючись з даною постановою особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, скасувати постанову суду та закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Щодо строку на апеляційне оскарження зазначає, що про винесення рішення дізнався тільки 20.02.2025 року від працівника патрульної служби.
В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що постанова не відповідає вимогам закону.
Акцентує увагу на тому, що від проходження огляду на стан сп`яніння не відмовлявся.
Вказує, що незрозуміло, в чому саме обвинувачується водій, адже воно складається з двох частин: 1) керував з ознаками наркотичного сп`яніння; 2) відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння (якого саме не зазначено).
Звертає увагу на те, що у протоколі не зазначено, що водієві пропонувалося пройти огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів поліцейськими, а також те, що водій відмовився від проходження такого огляду. 
Крім цього, в протоколі не зазначено, що водій відмовився і від проходження огляду у закладі охорони здоров`я.
Зазначає, що у поясненнях свідків також не зазначено, що водій відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а також від проходження огляду у закладі охорони здоров`я.
Вказує, що у матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Крім цього, водія не відстороняли від керування.
Зазначає, що ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про розгляд справи та суд розглянув справу у відсутності останнього. 
Звертає увагу на те, що суд розглянув справу поверхнево і формально, не допитавши свідків в судовому засіданні.
Справа за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 неодноразово відкладалася, за його клопотаннями, вісім разів, а саме: 07.03.2025р., 14.03.2025р., 21.03.2025р., 28.03.2025р., 11.04.2025р., 25.04.2025р., 02.05.2025р. про що належним чином було повідомлено ОСОБА_1 , однак останній 02.05.2025 року, в чергове, у судове засідання не з`явився, будь-яких клопотань про відкладення апеляційного розгляду не надходило. 
Сукупність вищевказаних обставин свідчить про неналежну процесуальну поведінку учасників процесу, оскільки згідно практики Європейського суду з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу, сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Неявку в судові засідання в поєднанні з неодноразовими клопотаннями про відкладення розгляду справи суд розцінює як зловживання передбаченими законодавством правами, оскільки така процесуальна поведінка перешкоджає суду правильно та своєчасного розглянути справу про адміністративне правопорушення і прийняти рішення, а тому апеляційний суд вважає можливим розгляд апеляційної скарги проводити за відсутності учасників судового провадження.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" від 07.07.1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство. 
У цьому контексті суд також звертає увагу, що апеляційний перегляд здійснюється за апеляційною скаргою особи, яка її подала, а вона в першу чергу мала б цікавитися питаннями призначення судових засідань у справі.
За наведеного, з огляду на положення ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважаю за можливе розглянути справу за їх відсутності, оскільки їх неявка не є перешкодою для розгляду справи.
Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.
Доводи апелянта щодо поважності пропуску строку апеляційного оскарження є обґрунтованими. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.
Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.
Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Незважаючи на позицію апелянта, про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його вина підтверджується зібраними у справі і перевіреними доказами, зокрема:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 193657, складеним 11.12.2024, який відповідає вимогам ст.256 КУпАП;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, у зв`язку з виявленими ознаками, а саме запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкірного покриву, порушення мови, на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» 6820»;
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 10.12.2024, з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі;
- відеозаписом події, з якого вбачається, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 керував транспортним засобом, при цьому у зв`язку із виявленими у нього ознаками алкогольного сп`яніння, відмовився на вимогу поліцейського проходити огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, а також інспектором поліції йому роз`яснено наслідки такої відмови.
Визнаючи винним та накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП суддя виходив з того, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, яке виразилось у відмові особи, яка керує транспортним засобом від проходження, відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушено вимоги пункту 2.5 ПДР України. 
З зазначеним висновком судді апеляційний суд погоджується, вважає його правильним, обґрунтованим та таким, що відповідає наявним в матеріалах справи доказам.
Так, пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за порушення вимог пункту 2.5 ПДР України передбачена ст. 130 КУпАП.
Відеозапис з нагрудного відеореєстратора камери інспектора поліції, який з урахуванням вимог ст. 251 КУпАП, є належним доказом вини ОСОБА_1 та з достатньою повнотою підтверджує факт вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
За змістом статті 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення складається у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та особа має безумовне право ознайомитися зі змістом протоколу, а також зі своїми правами, передбаченими статтею 268 КУпАП.
Як вбачається із відеозаписів обставин події, протокол про адміністративне правопорушення, був складений у присутності ОСОБА_1 .. Працівником поліції було доступно роз`яснено наслідки такої відмови, права та обов`язки. Крім того, ОСОБА_1 було повідомлено, що відносно нього будуть складенні адміністративні матеріали за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Окрім того, ОСОБА_1 скористався своїм правом на апеляційне оскарження, де йому надана можливість використати весь обсяг прав, передбачених КУпАП щодо дослідження обставин справи для забезпечення всебічності, повноти й об`єктивності та вирішення її у відповідності із законом.
З відеозапису чітко вбачається відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі. 
Крім того, поведінка ОСОБА_1 , яка зафіксована відеозаписом вказує, що він повністю усвідомлював вимогу працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, розумів ситуацію у якій опинився, однак зайняв тверду позицію щодо відмови від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Твердження в апеляційній скарзі про те, що водія не відстороняли від керування, не впливає на доведеність його вини у вчиненні цього правопорушення, оскільки підтверджується сукупністю досліджених судом першої інстанції та апеляційним судом доказів.
Переглядаючи доводи апелянта про те, що у матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан сп`яніння, апеляційний суд зазначає, таке направляє наявне в матеріалах справи (а.с.3).
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про розгляд справи та суд розглянув справу у відсутності останнього, апеляційний суд вважає необґрунтованими.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 був обізнаний про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення та направлення його для розгляду до місцевого суду. 
Судом першої інстанції про розгляд справи ОСОБА_1 повідомлявся за адресою АДРЕСА_1 , проте рекомендоване повідомлення повернулось до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання».
Окремо слід зазначити, що саме дана адреса зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному щодо ОСОБА_1 , яку останній повідомив особисто працівникам поліції, що підтверджується відеозаписом.
Сам лише факт неотримання стороною справи кореспонденції, яку суд з дотриманням вимог процесуального закону надсилав за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, зумовлена не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.
Право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).
З огляду на наведене, вважати, що судом були порушені права ОСОБА_1 , передбачені статтею 268 КУпАП підстав немає.
Всі інші доводи апеляційної скарги судом апеляційної інстанції оцінюються критично, оскільки наявними в матеріалах справи доказами не підтверджуються, мають формальний характер та зводяться до власної оцінки фактичних обставин справи та зібраних у справі доказів, при цьому, апелянт оцінює ці докази вибірково, ігноруючи при цьому їх сукупність.
Категоричне невизнання ОСОБА_1 своєї вини, апеляційний суд розцінює як бажання уникнути відповідальності за вчинення даного правопорушення, оскільки вище зазначені обставини, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують факт керування ОСОБА_1 автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння та не звільняють його від відповідальності за скоєне.
Отже, суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував обставини, що підлягали з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення та ухвалив законну, обґрунтовану постанову.
Порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б могли вплинути на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення, апеляційним судом не встановлено.
Тому підстав для скасування постанови судді Червоноградського міського суду Львівської області від 28 січня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності суд апеляційної інстанції не вбачає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

поновити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови судді Червоноградського міського суду Львівської області від 28 січня 2025 року.
Постанову судді Червоноградського міського суду Львівської області від 28 січня 2025 року якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – без задоволення. 
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя          М.Ф.Романюк