У х в а л а
30 травня 2025 року
м. Київ
Справа № 754/18197/19
Провадження № 61-15840ск24
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Гудими Д. А., суддів Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І. - розглянув питання щодо відкриття касаційного провадження
за касаційною скаргою ОСОБА_1 (далі - скаржниця)
на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 8 квітня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 2 жовтня 2024 року
у справі за позовом скаржниці до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за участю третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, - ОСОБА_4 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Решетник Ірини Сергіївни - про визнання заповіту недійсним і
в с т а н о в и в:
1.           У грудні 2019 року скаржниця звернулася до суду з позовом, згідно з яким просила визнати недійсним заповіт ОСОБА_5 , складений 22 серпня 1995 року на користь ОСОБА_6 і посвідчений приватним нотаріусом у м. Ялті.
2.           8 квітня 2024 року Деснянський районний суд міста Києва ухвалив рішення, згідно з яким відмовив у задоволенні позову.
3.           2 жовтня 2024 року Київський апеляційний суд прийняв постанову, згідно з якою залишив рішення суд першої інстанції без змін.
4.           28 листопада 2024 року скаржниця подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати зазначені судові рішення й ухвалити нове - про задоволення позову. Мотивувала так:
-                   належним і допустимим доказом є висновок, який склав атестований експерт (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2023 року у справі № 751/8117/18);
-                   суди взяли до уваги Висновок експерта № 039 від 12 червня 2023 року, складений ОСОБА_7 (далі - експерт), який працював експертом у ТОВ «НІСЕ-Експертиза» та був призначений ухвалою суду першої інстанції від 2 лютого 2023 року. Однак це товариство не мало права здійснювати судово-експертну діяльність при вирішенні питань, визначених зазначеною ухвалою, оскільки не є державною спеціалізованою установою. Експерт самовільно змінив процесуальне визначення експертизи (з судової на фізико-хімічну). Крім того, згідно зі свідоцтвом № НОМЕР_1, виданим Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України, експерт мав кваліфікацію за спеціальністю «Дослідження матеріалів документів», однак те свідоцтво скасували. Отже, Висновок експерта № 039 від 12 червня 2023 року, який суди поклали в основу судових рішень, є недопустимим доказом;
-                   скаржниця заявила клопотання про проведення судово-технічної експертизи, однак суди необґрунтовано відмовили у його задоволенні;
-                   не вдалося встановити ідентичність змісту заповіту. Матеріали справи нотаріуса, який його посвідчив, знаходяться у місті Ялті Автономної Республіки Крим. Тому неможливо підтвердити чинність цього заповіту;
-                   у заповіті відсутні відомості про дату народження та місце проживання особи, яка його склала;
-                   відповідно до статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом; будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не зумовлює юридичних наслідків (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 серпня 2020 року у справі № 185/2052/19).
5.           27 січня 2025 року Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою залишив касаційну скаргу без руху та встановив для усунення недоліків останньої десятиденний строк із дня вручення тієї ухвали. Скаржниця мала: (1) додатково обґрунтувати підставу касаційного оскарження, (2) надати копії квитанції про сплату судового збору та документа із назвою «доказ отримання копії рішення суду апеляційної інстанції».
6.           13 лютого 2025 року скаржниця подала до Верховного Суду заяву про усунення недоліків касаційної скарги, у якій конкретизувала підставу касаційного оскарження та додала копії зазначених документів відповідно до кількості інших учасників справи.
7.           Скаржниця у касаційній скарзі просила поновити їй строк на касаційне оскарження. Зазначила, що копію оскарженої постанови отримала 7 листопада 2024 року. Для підтвердження надала знімок екрана, згідно з яким цього числа апеляційний суд надіслав копію оскарженої постанови на електронну адресу скаржниці.
7.1.       Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина перша статті 390 ЦПК України).
7.2.       Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення (частина друга статті 390 ЦПК України).
7.3.       2 жовтня 2024 року апеляційний суд прийняв оскаржену постанову, повний текст якої склав 1 листопада 2024 року. Оскільки скаржниця подала касаційну скаргу протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови апеляційного суду, вона дотримала вимогу, передбачену частиною першою статті 390 ЦПК України. Тому відсутні підстави для задоволення клопотання про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.
8.           Одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) (частина перша статті 394 ЦПК України).
9.           Верховний Суд вважає, що є підстави для відкриття касаційного провадження.Касаційна скарга подана у визначений статтею 390 ЦПК України строк із дотриманням вимог статті 392 ЦПК України. У касаційній скарзі є доводи, які потребують перевірки, щодо передбачених пунктами 1 і 4 частини другої статті 389 ЦПК України підстав касаційного оскарження.
10.        Скаржниця у касаційній скарзі просила зупинити дію рішення Деснянського районного суду міста Києва від 8 квітня 2024 року та постанови Київського апеляційного суду від 2 жовтня 2024 року. Зазначила, що після набрання рішенням суду законної сили відповідачі мають можливість звернутися до нотаріуса й отримати свідоцтво про право на спадщину; такі дії зумовлять позбавлення скаржниці права на спадкове майно та ускладнять відновлення її попереднього становища.
10.1.    За наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії (абзац другий частини восьмої статті 394 ЦПК України).
10.2.    Суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку. Про зупинення виконання або зупинення дії судового рішення постановляється ухвала (частини перша та друга статті 436 ЦПК України).
10.3.    За змістом наведених приписів у клопотанні про зупинення виконання або дії оскарженого судового рішення має бути обґрунтування необхідності такого зупинення. Суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, відмовив у задоволенні позову. Скаржниця не пояснила зв`язок між судовими рішеннями судів першої й апеляційної інстанцій та можливим прийняттям відповідачами спадщини, а також не навела обґрунтування, в який спосіб оскаржені судові рішення зумовлять позбавлення скаржниці права на спадкове майно. Тобто належного обґрунтування клопотання немає. Тому у його задоволенні слід відмовити.
Керуючись статтями 260, 261, 389, 390, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд
у х в а л и в :
1. Відмовити  ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Деснянського районного суду міста Києва від 8 квітня 2024 року та постанови Київського апеляційного суду від 2 жовтня 2024 року.
2. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 8 квітня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 2 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за участю третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, - ОСОБА_4 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Решетник Ірини Сергіївни - про визнання заповіту недійсним.
3. Витребувати з Деснянського районного суду міста Києва цивільну справу № 754/18197/19.
4. Відмовити  ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про зупинення дії рішення Деснянського районного суду міста Києва від 8 квітня 2024 року та постанови Київського апеляційного суду від 2 жовтня 2024 року.
5. Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів; роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, впродовж десяти днів із дня отримання цієї ухвали.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.
Судді 	 	Д. А. Гудима	
 	 	Є. В. Краснощоков	
 	 	П. І. Пархоменко