П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

27 березня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/19402/24	

Суддя першої інстанції: Бойко О.Я.
 Час та місце ухвалення судового рішення «--:--», м. Одеса
 Повний текст судового рішення складений 16.10.2024

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі  колегії суддів:
головуючого судді Крусяна А.В.,
суддів Семенюка Г.В.,  Шляхтицького О.І.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін морської охорони) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін морської охорони) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

20.06.2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін морської охорони) про визнання протиправними дій щодо утримання 2044,75грн. військового збору та 24537,06грн. грошової компенсації для відшкодування суми податку на доходи фізичних осіб з донарахованого йому грошового забезпечення, яке було виплачено на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.12.2023 року у справі №420/26641/23; стягнення на його користь військового збору у розмірі 2044,75грн. та грошової компенсації для відшкодування суми податку на доходи фізичних осіб у розмірі 24537,06 грн., утриманих з донарахованого йому грошового забезпечення, яке було виплачено на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.12.2023 року у справі №420/26641/23.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що із донарахованого йому грошового забезпечення в сумі 109685,21грн. (за період з 29.01.2020 року по 21.09.2021 року), здійсненого на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.12.2023 року у справі №420/26641/23, відповідачем протиправно відраховано 2044,75грн. військового збору та 24537,06грн. податку на доходи з фізичних осіб, оскільки у період з 01.05.2018 року по 21.09.2021 року він безпосередньо брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф у Донецькій та Луганській області, що здійснюються шляхом проведення операції Об`єднаних сил (ООС), та відповідно до положень ПК України його грошове забезпечення не підлягає оподаткуванню військовим збором і він має право на відшкодування утриманих сум податку на доходи з фізичних осіб з донарахованого грошового забезпечення, яке набув у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16.10.2024 року позов задоволено з підстав того, що відповідачем протиправно оподатковано донараховане грошове забезпечення позивача за період з 29.01.2020 року по 21.09.2021 року, виплачене на виконання рішення суду, оскільки позивач відноситься до категорії осіб, які в силу положень абз.2 пп.1.7 ч.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України не підлягають оподаткуванню військовим збором, та  позивач має право на відшкодування утриманих сум податку на доходи фізичних осіб з донарахованого грошового забезпечення, у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 .
Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції при вирішенні справи норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим просить скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає, що Законом №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не віднесено виплати, здійснені на підставі рішення суду до складу грошового забезпечення, тому виплата позивачу коштів на підставі рішення суду не пов`язана з виконанням обов`язків несення служби та на нього не поширюються положення абз.2 пп.1.7. ч.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України, п.168.5 ст.168 ПК України, а також положення Порядку №44 щодо компенсації сум податку на доходи фізичних осіб.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню. 
Судом першої інстанції встановлено, що у період з 14.05.2015 року по 21.09.2021 року позивач проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 . /а.с.10/
Відповідно до витягу з наказу начальника Регіонального управління Морської охорони  Адміністрації Державної прикордонної служби України від 21.09.2021 року №309-ОС позивача виключено із списків особового складу частини та усіх видів забезпечення. /а.с.11/
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06.12.2023 року по справі №420/26641/23 зобов`язано військову частину НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін Морської охорони Державної прикордонної служби України) нарахувати і виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 29.01.2020 року по 31.12.2020 року включно, допомогу для оздоровлення за 2020 рік, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого ЗУ «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1, 14 до постанови КМУ «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704 та провести їх виплату ОСОБА_1 з урахуванням раніше виплачених сум; зобов`язано військову частину НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загону морської охорони) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 01.01.2021 року по 21.09.2021 року, допомогу для оздоровлення за 2021 рік, грошову компенсацію за невикористані під військової служби додаткової відпустки із час збереженням заробітної плати строком 14 днів на рік, передбаченою пунктом 12 частини першої статті 12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби, передбаченої пунктом 2 статті 15 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого ЗУ «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1,14 до постанови КМУ «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового i начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704 та провести їх виплату ОСОБА_1 з урахуванням раніше виплачених сум. /а.с.14/18/
На виконання вказаного судового рішення, 18.05.2024 року відповідач виплатив позивачу грошове забезпечення у розмірі 109685,21грн. /а.с.19/
Відповідно до довідок від 16.05.2024 року №43 та №44 відповідач відрахував із донарахованого грошового забезпечення позивача суму військового збору у розмірі 2044,75грн. та податок на доходи з фізичних осіб у розмірі 24537,06грн. /а.с.25-28/
29.02.2024 року позивач звернувся до відповідача із заявою про нарахування та виплату утриманого військового збору та грошової компенсації для відшкодування суми податку на доходи фізичних осіб з донарахованого йому грошового забезпечення.
Листом від 05.06.2024 року №09/С-139/139 відповідач повідомив про відсутність підстав для нарахування та виплати утриманих коштів.  /а.с.22-23, 29-30/
Не погодившись з вказаними діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Перевіривши матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року №779) затверджено Порядок виплати щомісячної грошової компенсації суми податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, який визначає умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошова компенсація).
Відповідно до пунктів 2, 3 Порядку №44 грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.
Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб».
Приписами пунктів 4, 5 Порядку №44 визначено, що виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення. Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Таким чином, аналізуючи наведені положення, можна дійти висновку, що грошова компенсація сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних, зокрема, військовослужбовцями, виплачується їм для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби одночасно з виплатою грошового забезпечення за місцем його одержання у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Пунктом 168.5 статті 168 Податкового кодексу України (далі ПК України) визначено, що суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції у зв`язку з виконанням обов`язків несення служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.
Тобто, військовослужбовець, звільнений з військової служби має право на виплату грошової компенсації за утриманий податок з доходів фізичних осіб з грошового забезпечення в період проходження ним військової служби.
Таким чином, враховуючи, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06.12.2023 року по справі №420/26641/23 встановлено несвоєчасну виплату відповідачем у повному обсязі грошового забезпечення позивачу, у тому числі додаткових та одноразових видів грошового забезпечення, тому позивач не може бути позбавлений права на компенсацію суми податку з доходів фізичних осіб.
Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 25.06.2020 року у справі № 825/761/17, від 29.07.2020 року у справі № 814/142/17.
З урахуванням наведеного, враховуючи, що суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат їх доходів, виплата грошової компенсації здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення та виплачується установами, що утримують військовослужбовців за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення, суд першої інстанції дійшов вірних висновків, що здійснюючи перерахунок грошового забезпечення позивача на виконання судового рішення, відповідач повинен був нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за суму податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення.
Доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для виплати позивачу грошової компенсації з податку на доходи фізичних осіб з посиланням на те, що такі виплати відбулись на виконання рішення суду, і такі доходи не є грошовим забезпеченням та не пов`язані з виконанням обов`язків несення служби, є необґрунтованими, оскільки при належному виконанні відповідачем своїх зобов`язань та виплаті позивачу грошового забезпечення при звільненні в повному розмірі, грошова компенсація у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення, мала б бути виплачена позивачу одночасно з виплатою йому грошового забезпечення за наявності у позивача статусу військовослужбовця.
Крім того, при вирішенні справи, суд першої інстанції вірно застосував  положення п.п. 1.7 п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, відповідно до якого на період проведення антитерористичної операції та/або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що здійснюються шляхом проведення операції Об`єднаних сил (ООС), не підлягають оподаткуванню військовим збором доходи у вигляді грошового забезпечення військовослужбовців та працівників Збройних Сил України, на період їх безпосередньої участі в антитерористичній операції та/або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, що здійснюються шляхом проведення операції Об`єднаних сил (ООС). 
З матеріалів справи вбачається, що у період 01.05.2018 року по 21.09.2021 року позивач безпосередньо приймав участь у здійсненні заходів із  забезпечення  національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях у складі військової частини НОМЕР_1 , про що свідчить довідка №434 від 21.09.2021 року, а тому, грошове забезпечення позивача виплачене на виконання рішення суду, не підлягало оподаткуванню військовим збором.
За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому у відповідності до ст.316 КАС України не вбачає підстав для його скасування.
Судові витрати розподіляються відповідно до ст.139 КАС України, якою передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
При задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Керуючись ст.ст.139, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін морської охорони) залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2024 року залишити без змін.
Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на військову частину НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін морської охорони).
Постанова суду апеляційної інстанції  набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Суддя-доповідач 		А.В. Крусян	
Судді	  	Г.В. Семенюк    О.І. Шляхтицький