ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/748/25	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №712/10107/24 	Пироженко С.А. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Новіков О. М. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       22 травня 2025 року м. Черкаси   :

Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

судді-доповідача	Новікова О. М.,	
суддів:	Карпенко О. В., Сіренка Ю. В., 	
за участю секретаря  	Кофанової А.О.,  	

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуАкціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 лютого 2025 року та додаткове рішення від 27 лютого 2025 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

27 серпня 2024 року АТ «Універсал Банк» звернулося до суд з даним позовом, обгрунтовуючи свої вимоги тим, 22 січня 2019 року відповідач звернулась до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг. Відповідно до умов Договору відповідачу надано кредит у гривні у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 70 000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,1 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, зі сплатою збільшених відсотків за користування кредитом понад встановлені строки у розмірі 6,2 % на місяць на суму простроченої заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір та зобов`язався виконувати його умови.
Позивач зазначив, що, у зв`язку з порушенням відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань, утворилася заборгованість, що становить станом на 26.05.2024 року в розмірі 192 325 грн. 24 коп.
У зв`язку з цим, просить стягнути на його користь з відповідача вищезазначену заборгованість та витрати по сплаті судового збору.
Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 лютого 2025 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитом в сумі 23 656 грн. 48 коп. та судовий збір в сумі 372 грн. 45 коп., а всього 24 028 грн. 93 коп.
Додатковим рішенням суду від 25 лютого 2025 року стягнуто з Акціонерного товариства «Універсал Банк» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 5000,00 грн.
Рішення мотивовано тим, що доводи Банка про те, що Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, були чинні на момент підписання анкети заяви, а саме станом на 22 січня 2019 року, суд вважає не доведеними, оскільки відсутні докази про ознайомлення та погодження відповідачем вказаних умов.
Суд не погодився з посиланнями позивача на те, що, користуючись кредитними коштами, відповідач підтвердила свою згоду із запропонованими умовами кредитування, адже, зокрема, списання банком відсотків по кредиту здійснювалося банком з власної волі без з`ясування того для погашення якого боргу (по тілу кредиту чи по відсоткам) позичальник сплачує кошти.
Таким чином, наявні правові підстави для стягнення з відповідача суми непогашеного тіла кредиту в розмірі 23 656,48 грн. (70 000 грн. (кредитний ліміт) – 46 343.52 грн. (списані кошти з рахунку відповідача) = 23 656.48 грн.), у зв`язку чим, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.
Враховуючи фактичний обсяг наданої правничої допомоги, кількість судових засідань, з врахуванням виконаної адвокатом роботи, керуючись принципами співмірності та розумності судових витрат, критерієм реальності адвокатських витрат, а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, значення справи для сторін, суд вважав, що розмір витрат на правову допомогу слід стягнути в сумі 5000,00 грн.
В апеляційній скарзі, поданій 17 березня 2025 року, АТ «Універсал Банк», вважаючи рішення незаконним, прийнятим в супереч норм процесуального права, ухваленим за неправильного застосування норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, без врахування особливостей укладеного за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем договору, що призвело до порушення прав, свобод та законних інтересів Банку, просив скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 лютого 2025 року, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Також скасувати додаткове рішення, та відмовити в стягнення додаткових витрат на правову допомогу.
Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвалюючи оскаржуване рішення, судом першої інстанції не було досліджено механізму отримання банківських послуг проекту Monobank, а також процедуру ознайомлення споживача з Умовами, правилами обслуговування, Тарифами, таблицею розрахунку вартості кредиту, Паспортом споживчого кредиту.
Зазначає, що підписанням цього договору, клієнт підтвердив, що він ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, таблицею розрахунку вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту та отримав їх примірники у мобільному додатку.
Також підтвердив, що вищевказані документи йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення.
Окрім цього, клієнт беззастережно погодився з тим, що Банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту.
Поміж цього, клієнт підтвердив, що ця анкета-заява є також заявою на відкриття рахунку і карткою із зразком його підпису.
Зазначає, що під час ухвалення рішення є безперешкодний доступ до актуальних Умов і правил, що знаходяться в публічному доступі в режимі реального часу на офіційному сайті Банку.
А тому посилання суду першої інстанції на недоведеність з боку Банку, що саме ці Умови та правила розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, є безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на приписах Закону України «Про електронну комерцію».
Вважає, що доказів, які б спростовували б правильність наданого Банком розрахунку заборгованості за кредитним договором, боржником не надано.
У відзиві на апеляційну скаргу, представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Манзар Т.В. вказує, що відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем банк дотримався вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» в частині повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк, адже доказів доведення до відома позичальника тієї редакції умов кредитування, за якою позивач у цій справі нараховував відсотки по кредиту, у матеріалах справи не має відповідні умови договору позичальником не підписувалися. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові ВП ВС від 03.07.2019 у справі №342/180/17.
Також зазначає, що додаткове рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 лютого 2025 року є законним та обґрунтованим. Просить додатково за розгляд справи апеляційним судом стягнути з позивача на користь відповідачки витрати за надання правничої допомоги 6000 грн.
Заслухавши представника відповідача адвоката Манзар Т.В., перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга  не підлягає до  задоволення з наступних підстав.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вказаним вимогам рішення та додаткове рішення місцевого суду відповідають.
Судом встановлено, що у травні 2020 року АТ «Універсал Банк» запустив новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю даного проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms.
22 січня 2019 року відповідач ОСОБА_1 звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг. Відповідно до умов Договору відповідачу надано кредит у гривні у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 70 000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,1 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, зі сплатою збільшених відсотків за користування кредитом понад встановлені строки у розмірі 6,2 % на місяць на суму простроченої заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила, що ознайомилася та отримала примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір та зобов`язався виконувати його умови.
У анкеті-заяві позичальника ОСОБА_1 не зазначені ані процентна ставка за користування кредитними коштами, ані строк повернення кредиту, ані відповідальність за порушення зобов`язань, ані умови надання позичальнику овердрафту.
До того ж, як зазначено у наданих позивачем до суду Умовах і правилах обслуговування в АТ «УніверсалБанк», при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/ Universal Bank та Тарифах з користування Чорною карткою monobank, вони затверджені Протоколом Правління № 46 від 24 листопада 2021 року та набувають чинність з 27 листопада 2021 року, а сама анкета – заява відповідачкою підписана 22.01.2019 року.
Водночас, з виписки про рух коштів по картці № НОМЕР_1 за період з 22.01.2019 по 30.11.2024 вбачається, що ОСОБА_1 активно користувалася кредитними коштами, здійснюючи розрахунки в торгових точках, на даний рахунок також надходили кошти від третіх осіб, відповідачка частково погашала заборгованість.
Відповідач здійснила власний розрахунок заборгованості, за яким: 22.01.2019 року кредитний ліміт становив – 2 500,00 грн. 17.04.2019 року кредитний ліміт підвищений до 20 000,00 грн. 10.06.2019 року кредитний ліміт підвищений до 25 000 грн. 07.11.2019 року кредитний ліміт підвищений до 40 000,00 грн. 15.11.2019 року кредитний ліміт підвищений до 50 000,00 грн. 15.06.2020 року позивач збільшив ліміт тіла кредиту відповідачки до 70 000,00 грн. З 22.01.2019 року по 05.08.2021 року (активне надходження коштів на рахунок відповідача і плюсовий баланс рахунку відповідача) позивачем неправомірно без погодження з відповідачем були зняті (списані з рахунку відповідача) щомісячні платежі і відсотки у сумі 46 343, 52 грн., які слід зарахувати в рахунок погашення тіла кредиту. 70 000,00 грн. – 46 343.52 грн. = 23 656.48 грн. – сума боргу відповідача перед позивачем..
Правовідносини між сторонами, які виникли на підставі вищенаведених фактичних обставин, регламентуються наступними правовими нормами.
Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).
Статті6та627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
В силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Як вбачається із наявних матеріалів справи, 22.01.2019 року позивач звернулася до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг «Мonobank».
Анкета-заява містить докладну інформацію щодо особи ОСОБА_1 , зокрема дату його народження, індивідуальний податковий номер, серію, номер паспорта і дату його видачі, адресу проживання, номер мобільного телефону, а також соціальний статус, джерело та розмір доходу.
В анкеті-заяві містяться відповідні сторінки паспорта ОСОБА_1 , які скопійовані нею та надані до анкети.
У анкеті-заяві міститься прохання відповідача відкрити поточний рахунок у гривні на її ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, вказану в додатку, відповідно до умов договору та наведених нижче умов. Також відповідач вказав, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, з якими він ознайомлений, складають договір про надання банківських послуг, укладання якого він підтверджує і зобов`язується виконувати умови вказаного договору.
У п. 6 анкети-заяви відповідач вказав, що просить вважати наведений у анкеті-заяві зразок його власноручного підпису або його аналоги, а також електронний цифровий підпис, обов`язковими. У цьому ж п. 6 анкети-заяви відповідач засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем у вигляді послідовності ряду цифр, який буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно договору. Відповідач підтвердив в анкеті-заяві, що всі наступні правочини, у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень можуть вчинятися ним та банком з використанням електронного цифрового підпису, а усе листування щодо цього договору здійснюватися через мобільний додаток або через інші дистанційні канали.
Окрім того, на підтвердження своїх вимог позивачем надано Умови та правила обслуговування в АТ «Універсал Банк», яка набуває чинності з 27.11.2021, Витяг з Тарифів за карткою чорна картка мonobankвід 27.11.2021, які не містять інформації про їх підписання відповідачем. Крім того, як вірно зауважив суд першої інстанції, додані позивачем Умови та правила подані суду в редакції, яка набула чинності з 27.11.2021, тоді як договір про надання банківських послуг з відповідачем було укладено сторонами 21.02.2019.
Судом вірно встановлено, що банк звертаючись до суду із вказаним позовом, посилається на Умови, що були змінені та набули чинності більше ніж через два роки після підписання позивачем анкети-заяви та правилами, які діяли на час підписання анкети-заяви.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що із матеріалів справи не вбачається, що саме з даними Умовами та правилами відповідач ознайомилася і погодилася підписуючи анкету-заяву, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо користування кредитними коштами, зокрема, у зазначеному в цих документах, що додані банком до матеріалів справи розмірах та порядку нарахування.
Враховуючи наведене, колегія суддів не вбачає підстав стверджувати про те, що саме з цими Умовами та правилами був ознайомлений відповідач, підписуючи Анкету-заяву 22.01.2019 року.
При цьому, не можна погодитися з посиланням скаржника в апеляційній скарзі на те, що відповідач, уклавши договір, погодився з тим, що вона ознайомилася з усіма умовами кредитування, а відповідні положення договору наявні у вільному доступі на веб-сайті банку, адже вони не спростовують необхідності укладення кредитного договору в письмовій формі, що відповідатиме приписами ст. 1055 ЦК України, а в даному випадку позичальник не підписував умови договору з порядком нарахування та сплати відсотків по кредиту.
Відтак, оскільки Анкета-заява не містить домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, а Умови та правила обслуговування в АТ «Універсал Банк», Витяг з Тарифів за карткою чорна картка мonobank такими не являються, то суд першої інстанції вірно виходив з того, що відповідач не мав би внесені відповідачкою кошти списувати в рахунок сплати відсотків за використання кредитного ліміту, щодо яких відсутні докази про досягнення сторонами згоди.
Перевіривши наданий до суду розрахунок заборгованості, суд першої інстанції вірно виходив з того, що оскільки в анкеті-заяві від 22.01.2019 процентна ставка сторонами не узгоджена, строки здійснення періодичних платежів за кредитом не встановлені, то списання банком внесених на погашення боржником коштів в рахунок погашення відсотків за користування кредитом є неправомірним, тому дані кошти доцільно зарахувати на погашення тіла кредиту та зменшити суму заборгованості за тілом кредиту (70 000,00 грн.) за рахунок протиправно списаних банком відсотків у розмірі 46 343,52 грн.
Апеляційний суд не погоджується з посиланнями скаржника на те, що, користуючись кредитними коштами, відповідач підтвердила свою згоду із запропонованими умовами кредитування, адже, зокрема, списання банком відсотків по кредиту здійснювалося банком з власної волі без з`ясування того для погашення якого боргу (по тілу кредиту чи по відсоткам) позичальник сплачує кошти.
Та обставина, що відповідач проти доводів банку в обґрунтування заявлених вимог не заперечував не дає підстав для суду вирішувати спір у справі всупереч наданих доказів лише на підставі позицій сторін.
Скаржнику слід врахувати, що принцип змагальності, закріплений у ст. 12 ЦПК України, полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог. Простіше кажучи, позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази.
При цьому, сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс.
Така правова позиція відображена в постанові ВС від 23.10.2019 у справі №917/1307/18.
Інші доводи, наведені представником АТ «Універсал Банк» - Македоном О.А. в апеляційній скарзі, суттєвими не являються і правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.
Щодо вимог апеляційної скарги які стосуються додаткового рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 27.02.2025, колегія суддів вважає наступне.
Адвокат відповідача Тимошенко О.В. звернулася до суду з заявою про прийняття додаткового рішення про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, вказавши, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 лютого 2025 року позов Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитом в сумі 23 656 грн. 48 коп. та судовий збір в сумі 372 грн. 45 коп., а всього 24 028 грн. 93 коп.
Просила ухвалити додаткове рішення у справі, яким стягнути з позивача на користь відповідача понесені витрати на правову допомогу в розмірі 12 000,00 грн.
Додатковим рішенням суду від 27.02.2025 стягнуто з позивача на користь відповідача ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в сумі 5000,00 грн., які суд вважав співмірними із наданими адвокатом послугами та складністю справи.
Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
У статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, а у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно із ст. 141 ч. 8 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Колегія суддів вважає, що суд правильно визначив суму в розмірі 5000,00 грн., які слід стягнути з позивача за надані адвокатом Манзар Т.В. послугами, оскільки ці послуги та їх вартість підтверджується документами, які були подані адвокатом до суду.
Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
У відповідності до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, і правильності висновків суду не спростовують.
Враховуючи, що колегія суддів прийшла до висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги представника АТ «Універсал Банк» - Македона О.А. на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 лютого 2025 року та додаткове рішення від 27 лютого 2025 року, судові витрати слід залишити за позивачем.
Також представником відповідача - адвокатом Манзар Т. В. у відзиві на апеляційну скаргу ставилося питання про стягнення з АТ «Універсал Банк» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати за правничу допомогу в апеляційній інстанції у розмірі 6000,00 грн.
Апеляційний суд, враховуючи фактичний обсяг наданої правничої допомоги, проведене одне судове засідання, керуючись принципами співмірності та розумності судових витрат, критерієм реальності адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи, значення справи для сторін, прийшов до висновку про часткове задоволення заяви про стягнення витрат на правничу допомогу та вважає за необхідне зменшити їх розмір та стягнути з позивача на користь відповідача 2000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. 
Керуючись ст. ст. 35, 258, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Універсал Банк» - Македона Олександра Андрійовича - залишити без задоволення.
Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 лютого 2025 року та додаткове рішення від 27 лютого 2025 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, залишити без змін.
Стягнути з Акціонерного товариства «Універсал Банк» на користь ОСОБА_1 витрати за надання правничої допомоги в сумі 2000,00 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.
Повний текс т постанови виготовлено 26 травня 2025 року.

Судді: