Справа № 344/385/23 
Провадження № 22-ц/4808/522/25 
Головуючий у 1 інстанції Бородовський С. О. 
Суддя-доповідач Бойчук 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2025 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
                       судді-доповідача        Бойчука І.В.,
                       суддів:                Пнівчук О.В., Томин О.О.,
                       секретаря                        Струтинської Д.В.,
                       з участю                представників ОСОБА_1 та ТОВ «Агенство правових технологій»,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агенство правових технологій», ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації, за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Агенство правових технологій» на рішення Івано-Франківського міського суду від 16 листопада 2023 року під головуванням судді Бородовського С.О. у м. Івано-Франківську,
в с т а н о в и в:
В січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ТОВ «Агенство правових технологій», ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації.
Позовні вимоги обґрунтував тим, що він не належить до переліку народних депутатів, які не підтримують позбавлення повноважень депутатів, які були обрані від заборонених проросійських партій, а навпаки є автором законопроектів про позбавлення повноважень депутатів, які були обрані від заборонених проросійських партій. Позивач є співавтором трьох звернень до Голови Верховної Ради України Р. Стефанчука щодо вирішення питання задля припинення повноважень народних депутатів України, обраних, зокрема, від політичної партії «Опозиційна платформа - за життя». Виходячи з цього вважає, що інформація, яка була опублікована відповідачем є однозначно недостовірною.
З огляду на вказані позивачем напрацювання, законопроекти, твердження відповідачів про те, що позивач не підписав звернення про позбавлення нардепів ОПЗЖ повноважень, який було доведено до великої кількості читачів, а також який спричинив багато негативних коментарів по відношенню до позивача в соцмережах, де і був поширений відповідачами, є недостовірною інформацією.
Просив визнати недостовірною та такою, що не відповідає дійсності, принижує його ділову репутацію інформацію, опубліковану в електронній інформаційно-пізнавальній газеті Galka.if.ua (Галка.іф.юа) статтю від 04 січня 2023 року наступного змісту: «Нардеп із Прикарпаття не підписав звернення про позбавлення нардепів ОПЗЖ повноважень, - Чесно», автором, якої зазначено ОСОБА_2 ; зобов`язати ТОВ «Агенство правових технологій» протягом десяти днів з дня набрання рішенням суду законної сили спростувати недостовірну інформацію шляхом опублікування в електронній інформаційно-пізнавальній газеті Galka.if.ua (галка.іф.юа) спростування недостовірної інформації наступного змісту: «Спростування публікації «Нардеп з Прикарпаття не підписав звернення про позбавлення нардепів ОПЗЖ повноважень, Чесно»! ТОВ «Агенство правових технологій», як засновником видання www.galka.if.ua, було поширено недостовірну інформацію про те, що нардеп з ОСОБА_3 не підписав звернення про позбавлення нардепів ОПЗЖ повноважень».
Рішенням Івано-Франківського міського суду від 16 листопада 2023 року задоволено частково позов ОСОБА_1 .
Зобов`язано ТОВ «Агенство правових технологій» в 10-денний строк з дня набрання законної сили рішенням суду опублікувати в мережі Інтернет на веб-сайті Galka.if.ua повідомлення: «Спростування: «Народний депутат із ОСОБА_3 не належить до числа тих депутатів, які не підписали звернення до ОСОБА_4 про позбавлення повноважень депутатів, які були обрані від заборонених проросійських партій»; недостовірною є інформація від ІНФОРМАЦІЯ_1 на веб-сайті Galka.if.ua в статті під назвою «Нардеп із Прикарпаття не підписав звернення про позбавлення нардепів ОПЗЖ повноважень,- Чесно» про те, що: «…Майже сімдесят нардепів відмовились ставити свої підписи під зверненням до ОСОБА_4 про позбавлення повноважень депутатів, які були обрані від заборонених проросійських партій. Серед них нардеп з Прикарпаття ОСОБА_5 ».
Стягнуто з ТОВ «Агентство правових технологій» на користь ОСОБА_1 536,8 грн судового збору. В іншій частині позову відмовлено.
У апеляційній скарзі представник ТОВ «Агенство правових технологій»посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду.
Зазначає, щосудом першої інстанції неправильно надано юридичну оцінку вимогам позивача. Аналізуючи рішення суду, можна дійти висновку, що суд керувався не доказами поданими сторонами, а вдався до власних оцінок чи припущень, чим вийшов за межі позовних вимог при розгляді цієї справи, що свідчить про його упередженість в цій справі.
Окрім того, докази які були надані позивачем, а саме копії законопроектів, листи та звернення, не стосуються предмету спору, а тому є неналежними доказами у розумінні статті 77 ЦПК України. Також, за переконанням апелянта позивач не надав належних доказів того, що він підписав звернення ОСОБА_6 яке було адресовано до Голови ВРУ ОСОБА_7 . До того ж, матеріали справи не містять жодного доказу наслідків для позивача у вигляді зниження його авторитету, завдання йому моральних страждань.
Апелянт також вважає, що рішення суду не тільки не відповідає критеріям ЄСПЛ та законодавства України, а й містить ознаки цензури, оскільки публікація відповідача була нічим іншим, як продовженням обговорення суспільно значимої інформації, яку опублікувала ГР «Чесно» на своєму веб-сайті. Зокрема, акцент в статті за редакції ГР «Чесно» був зроблений на всіх членах партії «Слуга Народу» до якої входив і позивач, а відповідач трохи більше ніж ГР «Чесно» звернув увагу на позивача буквально дописавши його прізвище в своїй публікації. Тобто, не можна звинувачувати відповідача в тому, що це є його авторське дослідження теми, виходячи виключно з того, що змінено заголовок та додано одне речення «Серед них і нардеп з Прикарпаття ОСОБА_5 » та притягати до відповідальності за речення, які до того ж не були предметом оскарження позивача.
Отже, дана стаття може і містить елементи провокативного характеру, однак її не можна витлумачити як таку, що містить фактичні дані, оскільки вона є оцінкою дій і не містить ствердження про порушення позивачем норм законодавства, а лише дає можливість проаналізувати та сприйняти зміст інформації згідно з власними суб`єктивними переконаннями. 
Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволені позовних вимог.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Сторожук А. Л. вказує, що оскаржуване рішення суду є законним і обґрунтованим, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 25 січня 2024 року задоволено апеляційну скаргу ТОВ «Агенство правових технологій».
Рішення Івано-Франківського міського суду від 16 листопада 2023 року скасовано.
Відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Агенство правових технологій», ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації.
Додатковою постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 08 лютого 2024 року стягнуто з  ОСОБА_1 на користь ТОВ «Агенство правових технологій» судові витрати пов`язана зі сплатою судового збору.
Постановою Верховного Суду від 12 лютого 2025 року задоволено частково касаційну скаргу представника  ОСОБА_1 - адвоката Сторожука А.Л.
Постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 25 січня 2024 року та додаткову постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 08 лютого 2024 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
В засіданні апеляційного суду при повторному розгляді апеляційної скарги керівник ТОВ «Агенство правових технологій» та адвокат Воробйов Є.Л. підтримали доводи апеляційної скарги з наведених у ній мотивів.
Представник ОСОБА_1 адвокат Сторожук А.Л. вимоги апеляційної скарги заперечив, покликаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції.
ОСОБА_2 в засідання апеляційного суду не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про день, час і місце слухання справи.
З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників ТОВ «Агенство правових технологій», представника ОСОБА_1 , перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, враховуючи таке.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Задовольняючи частково позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено порушення відповідачем правил журналістської етики, оскільки розповсюджена інформація є упередженою та містить необґрунтовані звинувачення; інформація про відмову позивача є неповною та недостовірною, а лист народного депутата О.А.Дунди такої інформації не містить. При цьому, відповідач не надав доказів здійснення ним журналістської діяльності з підстав та у спосіб, що визначені відповідним законодавством.
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає про таке.
Встановлено, що звертаючись до суду із позовом, позивач посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 на сайті відповідача опубліковано статтю із назвою: «Нардеп із Прикарпаття не підписав звернення про позбавлення нардепів ОПЗЖ повноважень,- Чесно».
Як на підставу позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що назва статті у сукупності із його згадкою у першому абзаці тексту статті містять інформацію про те, що він не підписав звернення про позбавлення нардепів ОПЗЖ та проросійських політичних партій повноважень. При цьому відповідачі зазначену інформацію не перевіряли та не звертались до нього за відповідними коментарями, що свідчить про недостовірність такої інформації. Вважав, що зміст статті є образливим для нього, упередженим та спрямованим на формування негативного іміджу і негативного суспільного ставлення, псують його ім`я в громадській думці, оскільки він є публічною особою народним депутатом України.
Встановлено, що в першому абзаці статті, розміщеної ІНФОРМАЦІЯ_1 в електронній інформаційно-пізнавальній газеті Galka.if.ua за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2  з назвою: «Нардеп з Прикарпаття не підписав звернення про позбавлення нардепів ОПЗЖ повноважень, – Чесно» викладено, що: «Майже сімдесят нардепів відмовились ставити свої підписи під зверненням до ОСОБА_4 про позбавлення повноважень депутатів, які були обрані від заборонених проросійських партій. Серед них нардеп з Прикарпаття ОСОБА_5 ».
Стаття відповідача в своєму тексті містить посилання на використані джерела з інформацією Руху Чесно щодо початку збору підписів за позбавлення повноважень народних депутатів представників забороненої ОПЗЖ (https://www.chesno.org/post/5422/) в якому зазначені особи, які підписали звернення, а також інформацію про тих, хто не підписав таке звернення (https://www.chesno.org/post/5447/) серед яких зазначений також позивач.
Крім того, відповідачем надана суду першої інстанції відповідь народного депутата України ОСОБА_8 .Дунди на запит головного редактора сайту chesno.org (Рух Чесно) від 02 січня 2023 року № 02-01/2023 в якому він вказує, що додає списки депутатів, які станом на 02 січня « …поставили підписи під зверненням до п. ОСОБА_7 або відмовилися ставити свій підпис під зверненням щодо винесення на розгляд до сесійної зали проектів законів № 7476 та альтернативних, і проекту постанови № 7674» (а.с. 92 т.1). У списку тих, хто не підписав звернення зазначене прізвище позивача (а.с. 93 т.1).
При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (частини 2 та 3 статті 13 ЦК України).
Відповідно до частини 6 статті 13 ЦК України у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вище зазначених вимог суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.
Інформацією є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Суб`єкт відносин у сфері інформації може вимагати усунення порушень його права та відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої такими правопорушеннями. Порядок використання інформації та захисту права на неї встановлюється законом (стаття 200 ЦК України).
Згідно із частиною 1 статті 201 ЦК України честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.
Відповідно до частини 1 статті 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 ЦК України. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення (частина 2 статті 275 ЦК України).
Частина 1 статті 276 ЦК України передбачає, що фізична особа або юридична особа, рішеннями, діями або бездіяльністю яких порушено особисте немайнове право фізичної особи, зобов`язані вчинити необхідні дії для його негайного поновлення.
Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (частина 1 статті 277 ЦК України).
Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила (абзац 3 частини 6 статті 277 ЦК України). Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена (частина 7 статті 277 ЦК України).
Фізична особа має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію. Збирання, зберігання, використання і поширення інформації про особисте життя фізичної особи без її згоди не допускаються, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (частина 1 статті 302 ЦК України).
Фізична особа, яка поширює інформацію, зобов`язана переконатися в її достовірності. Фізична особа, яка поширює інформацію, отриману з офіційних джерел (інформація органів державної влади, органів місцевого самоврядування, звіти, стенограми тощо), не зобов`язана перевіряти її достовірність та не несе відповідальності в разі її спростування. Фізична особа, яка поширює інформацію, отриману з офіційних джерел, зобов`язана робити посилання на таке джерело (частина 2 статті 302 ЦК України).
Суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку (абзац 4 пункту 1 Постанови Пленуму ВСУ від 27 лютого 2009 року № 1).
Відповідно до абзацу 1 пункту 15 Постанови Пленуму ВСУ від 27 лютого 2009 року № 1 юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.
Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації (абзац 5 пункту 15 Постанови Пленуму ВСУ від 27 лютого 2009 року № 1).
Під гідністю необхідно розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти.
З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло.
Під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи розуміється оцінка її підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.
Згідно статті 29 Закону України «Про інформацію» суспільство має право на отримання суспільно необхідної інформації і предметом суспільного інтересу вважається інформація, яка свідчить про загрозу державному суверенітету, територіальній цілісності України; забезпечує реалізацію конституційних прав, свобод і обов`язків; свідчить про можливість порушення прав людини, введення громадськості в оману, шкідливі екологічні та інші негативні наслідки діяльності (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб тощо.
Водночас суспільство також має право на отримання інформації, яка відповідає дійсності та надає можливість суспільству здійснити її оцінку самостійно на основі всіх фактів та різноманіття думок щодо оцінки такої інформації та її значення для суспільства. Тому так важливо, щоб інформація, яка розповсюджується будь-ким, а особливо засобами масової інформації або лідерами суспільної думки, посадовими особами, державними службовцями, відповідала дійсності, з одного боку, а з іншого, – була суспільно значуща та задовольняла попит суспільства на необхідність контролю за діяльністю державних органів та їх посадових осіб.
За таких обставин, з огляду на необхідність громадського контролю за діяльністю державних органів та посадових осіб інформація, яка розповсюджується щодо державних посадовців, публічних осіб, є суспільно важливою, а обмеження щодо розповсюдження цієї інформації та межі критики й оцінки поведінки є ширшими, ніж межі критики та оцінки поведінки пересічного громадянина. 
Публічні особи, державні службовці повинні бути готовим до підвищеного рівня критики, зокрема у грубій формі, прискіпливої уваги суспільства й підвищеної зацікавленості суспільства їхньою діяльністю та/або особистим життям тощо, адже вони, обираючи кар`єру публічної особи, погодилися на таку увагу, про що зазначено у постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі №757/22307/17-ц.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частини 1-3 статті 12 ЦПК України).
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1 статті 81 ЦПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини 1-3 статті 89 ЦПК України).
Принцип змагальності полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.
Застосування принципу змагальності виключає можливість застосування концепції негативного доказу. У постанові від 27 травня 2020 року у справі № 2-879/13 Верховний Суд зауважив, що сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс (див. пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18). 
Апеляційний суд виходить із того, що для позивача діє загальний тягар доведення позову: факт поширення недостовірної інформації; недостовірність цієї інформації та порушення особистих немайнових прав внаслідок поширення такої інформації.
Висновок суду першої інстанції, що позивачем доведено негативний вплив оспорюваної інформації на його ділову репутацію та порушення такою інформацією особистих немайнових прав апеляційний суд вважає таким, що не ґрунтується на зібраних у справі доказах. 
Доводи позивача, що назва статті та перший абзац тексту статті містять інформацію про те, що він не підписав звернення депутата ОСОБА_6 про позбавлення повноважень нардепів ОПЗЖ і проросійських політичних партій та що відповідачі зазначену інформацію, яка на його думку, спрямована на формування негативного іміджу не перевірили, є необґрунтованими.
Дослідивши зміст викладеної у статті інформації, колегія суддів вважає, що вказані доводи є власним довільним припущенням позивача, оскільки вказана публікація не містить неправдивої інформації. Суд констатує, що стаття відповідача в своєму тексті містить посилання на використані джерела з інформацією Руху Чесно щодо початку збору підписів за позбавлення повноважень народних депутатів представників забороненої ОПЗЖ (https://www.chesno.org/post/5422/) в якому зазначені особи, які підписали звернення, а також інформацію про тих, хто не підписав таке звернення (https://www.chesno.org/post/5447/) серед яких зазначений також позивач.
Заперечуючи проти позову, відповідач ТОВ «Агенство правових технологій» зазначало, що публікація відповідача була продовженням обговорення суспільно значимої інформації, яку опублікувала ГР «Чесно» на своєму веб-сайті і акцент в ній був зроблений на всіх членах партії «Слуга Народу» до якої входив і позивач. Відповідач лише звернув увагу на особі позивача, дописавши його прізвище в своїй публікації, зазначивши відповідний заголовок та додав речення «Серед них і нардеп з Прикарпаття ОСОБА_5 ».
У позовній заяві ОСОБА_1 як на підставу обґрунтованості позовних вимог вказує, що викладена відповідачами інформація у назві статті є недостовірною, оскільки він є співавтором трьох звернень до комітету та Голови Верховної Ради України, ініціатором і співавтором законопроєктів №7424 та №7318-1 у яких ставилося питання про прийняття рішень про обмеження (припинення) повноважень народних депутатів, обраних зокрема від партії ОПЗЖ про політичну відповідальність народних депутатів від політичних партій, діяльність яких зупинена (припинена) і очищення влади від проросійських політичних партій.
Колегія суддів вважає, що наведені позивачем обставини, які стверджують позов, не є достатніми для висновку, що викладена відповідачами інформація є недостовірною (спотвореною). Зміст оскарженої статті містить інформацію щодо непідписання народним депутатом України ОСОБА_1 саме звернення народного депутата України ОСОБА_9 . Наведені позивачем причини непідписання цього звернення не мають правового значення для задоволення позовних вимог, оскільки у оскаржуваній статті відсутня інформація, на яку вказує позивач, про ініціювання ним звернень до парламенту про політичну відповідальність народних депутатів України від політичних партій, діяльність яких зупинена (призупинена). Також позивач не скористався своїм правом на відповідь у тому самому засобі масової інформації і в матеріалах справи відсутні об`єктивні дані, які вказують на факт підписання позивачем вищенаведеного звернення ОСОБА_6 .
На адресу апеляційного суду від представника ТОВ «Агентство правових технологій» надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи відповіді народного депутата України О.А. Дунди адвокату Воробйову з відповідним додатком щодо підпису народного депутата України ОСОБА_1 під зверненням до Голови Верховної Ради України Р.О. Стефанчука про розгляд на пленарному засіданні Верховної Ради України проєкту Постанови №7674 та законопроєктів №№7476, 7476-1, 7476-2, 7476-3 на предмет вирішення питання статусу депутатів всіх рівнів за наслідками ухвалення судами рішень про заборону діяльності деяких політичних партій, шляхом включення в порядок денний засідання ВРУ вищеназваних законопроектів (а.с. 235-236 т.2).
Відповідності до положень ч.1-3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Оскільки представником ТОВ «Агентство правових технологій» не наведено підстав неможливості подання таких доказів у суді першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, тому такі докази апеляційним судом не приймаються.
Колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про недоведеність позивачем факту того, що опублікована відповідачами інформація є негативною по відношенню до позивача та порушує його немайнові права. Наведена у статті інформація щодо позивача становить значний суспільний інтерес, особливо в умовах війни росії проти України, про що позивач сам зазначив у позовній заяві.
Межі припустимої критики за певних обставин можуть бути ширшими, коли йдеться про державного службовця, що виконує або виконував свої повноваження, ніж коли йдеться про фізичних осіб, проте не можна стверджувати, що державні службовці свідомо піддають ретельному обстеженню кожне своє слово чи дію в тій самій мірі, як це роблять політики, і, отже, до них повинні застосовуватись ті самі механізми, що й до останніх, коли йдеться про критику їх діяльності. Державні службовці повинні користуватися громадською довірою в умовах, позбавлених надзвичайного занепокоєння, що зробить вдалим виконання ними своїх завдань. Отже, може постати необхідність у їх захисті від образливих словесних нападок під час виконання ними своїх обов`язків (Janowski, п. 33, and Nikula v. Finland, no. 31611/96, п. 48, ECHR 2002-11). 
Європейський суд з прав людини 02 червня 2016 року (остаточне – 17 жовтня 2016 року) ухвалив рішення у справі № 61561/08 «Інститут економічних реформ проти України», де, розглядаючи питання забезпечення балансу між свободою вираження поглядів та захистом репутації особи, зазначив, що відповідно до пункту 2 статті 10 Конвенції існує мало можливостей для обмеження політичних висловлювань чи дебатів з питань, що становлять суспільний інтерес, при цьому високий рівень захисту свободи вираження поглядів буде надаватися у випадках, коли висловлювання стосуються питання, що становить суспільний інтерес.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення у відповідності з вимогами ч.1 ст. 376 ЦПК України є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків,викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
У рішенні ЄСПЛ у справі «Кузнєцов та інші проти російської федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною у практиці ЄСПЛ (рішення у справах «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції.
В оскаржуваному рішенні суд першої інстанції достатньою мірою не виклав мотиви, на яких воно ґрунтується, адже право на захист може вважатися ефективним тільки тоді, якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином судом вивчені усі їх доводи, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення ЄСПЛ у справах «Мала проти України», «Суомінен проти Фінляндії»).
Колегія суддів апеляційного суду приходить до переконання, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини, що мають значення для справи, недоведені обставини, що мають значення для справи суд першої інстанції визнав встановленими. Оскаржуване рішення суду першої інстанції постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права, тому не може залишатися в силі і підлягає скасуванню з постановленням нового рішення, яким у задоволені позову ОСОБА_1 до ТОВ «Агенство правових технологій», ОСОБА_2 відмовити з наведених вище підстав.
Керуючись ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд 
       п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Агенство правових технологій» задовольнити.
Рішення Івано-Франківського міського суду від 16 листопада 2023 року скасувати.
Ухвалити нове рішення. Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агенство правових технологій», ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації.
Постанова суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Постанову складено 20 травня 2025 року.

Суддя-доповідач:                                                        І.В. Бойчук
Судді:                                                                        О.В. Пнівчук                                                                                        О.О. Томин