КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД
вул. Солом`янська, 2-а, м. Київ, 03110
e-mail: inbox@kia.court.gov.ua

Унікальний номер справи 760/9251/21 Апеляційне провадження № 22-ц/824/10517/2025	Головуючий у суді першої інстанції - Козленко Г.О. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.	
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
29 травня 2025 року                                                                   місто Київ
 
Київський апеляційний суд у складі:
суддя-доповідач                                        Оніщук М.І.,
судді                                                            Шебуєва В.А., Кафідова О.В.,
секретар                                                     Цалко Д.М.,
за участю:
позивача                                                     ОСОБА_1 ,
представника позивача                             ОСОБА_2 ,                               
представника відповідача                                    Шуміленка С.М.,      
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від  10 березня 2025 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, треті особи: сержант поліції Департаменту патрульної поліції ОСОБА_5, Головне управління державної казначейської служби України в Київській області, Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС», про відшкодування матеріальних збитків, завданих при дорожньо-транспортній пригоді,
 
В С Т А Н О В И В:
 
У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції, в якому просив: стягнути з відповідача на його користь матеріальний збиток за пошкодження автомобіля у розмірі 656156 грн. 00 коп., вартість утилізації складових досліджуваного колісного транспортного засобу, яка складає 7644 грн. 00 коп., витрат, пов`язаних з визначенням вартості матеріального збитку, у розмірі 3500 грн. та судовий збір у розмірі 6673 грн. 00 коп.
Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 18.09.2018 близько 01 год. 05 хв. в м. Києві на пр. Повітрофлотському, 98 сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Skoda Rapid, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керувала службова особа Управління патрульної поліції у м. Києві (територіальний підрозділ Департаменту патрульної поліції) - ОСОБА_5 під час перебування на службі, а саме нічного чергування у складі екіпажу «Рубін» - 0105 та за автомобіля марки Mercedes-Benz S350, номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_3 .
Власником автомобіля марки Mercedes-Benz S350 є ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , дата реєстрації 16.01.2018.
Дорожньо-транспортна пригода відбулась через дії, які мають ознаки протиправного характеру водія автомобіля марки Skoda, а саме: водій автомобіля Skoda Rapid здійснив зіткнення (умисний удар) з автомобілем марки Mercedes-Benz S350, номерний знак НОМЕР_2 , тим самим намагався зіштовхнути автомобіль марки Mercedes-Benz S350 з проїжджої частини. Після зіткнення водій автомобіля Mercedes-Benz S350 втратив керування та здійснив виїзд на зустрічну смугу, після чого здійснив виїзд на обочину зустрічної смуги у кювет, що спричинило загоряння автомобіля марки Mercedes-Benz S350, номерний знак НОМЕР_2 .
Обставини дорожньо-транспортної пригоди встановлені судом та відображені у постанові Солом`янського районного суду м. Києва від 10.07.2019 у справі №760/24771/18 за розглядом адміністративного матеріалу, що надійшов з Управління патрульної поліції в м. Києві відносно ОСОБА_3 .
Власником транспортного засобу замовлено проведення оцінки з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу на підставі договору №1441 від 26.10.2019 на проведення оцінки вартості матеріального збитку, укладеного з ФОП ОСОБА_4 .
 Звітом про визначення вартості матеріального збитку №1441 від 19.12.2019 визначено вартість матеріального збитку, заподіяного власнику після аварійного пошкодження колісного транспортного засобу Mercedes-Benz S350, номерний знак НОМЕР_2 , визначається такою, що дорівнює ринковій вартості колісного транспортного засобу на момент пошкодження, тобто - 656 156 грн 00 коп.
Звітом про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ в результаті його пошкодження за №1441/2 від 19.12.2019 визначено вартість утилізації складових досліджуваного колісного транспортного засобу Mercedes-Benz S350, яка складає 7 644 грн 00 коп.
Загальна вартість робіт (послуг) оцінювача на підставі акту здачі-приймання робіт №ОУ-0001313 від 27.04.2020 становить без ПДВ 3 500 грн.
З огляду на вказані обставини, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою за захистом своїх прав.
Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 10.03.2025 позов задоволено. Стягнуто з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 матеріальний збиток за пошкодження автомобіля у розмірі 656156 грн. 00 коп., вартість утилізації складових досліджуваного колісного транспортного засобу, яка складає 7644 грн. 00 коп., витрат, пов`язаних з визначенням вартості матеріального збитку, у розмірі 3500 грн. та судовий збір у розмірі 6673 грн. 00 коп.
В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
В обгрунтування апеляційної скарги вказує на неврахування судом першої інстанції того, що згідно з п. 2.2 розділу ІІ та п. 7.11 розділу 7 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів утилізаційна вартість КТЗ не є збитками, а тому не може бути стягнута з відповідача.
При цьому, зазначає, що оскільки обсяг відповідальності Департаменту патрульної поліції за шкоду, завдану позивачу внаслідок пошкодження його транспортного засобу, обмежується різницею між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, обов`язковим було залучення до участі у справі в якості співвідповідача ПрАТ «СК «Уніка», в якому застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача.
Однак, судом першої інстанції було проігноровано обов`язок встановлення належності відповідачів під час розгляду справи, а тому залучення у якості співвідповідача ПрАТ «СК «Уніка» не відбулося.
Щодо звіту про оцінку матеріального збитку, завданого власнику внаслідок пошкодження колісного транспортного засобу, який було визнано судом належним та допустим доказом, апелянт вказує, що такий звіт не містить відомостей як про те, що експерт попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, так і про те, що звіт було підготовлено для суду.
Представник відповідача у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу  та просив задовольнити. 
Позивач та його представник у судовому засіданні щодо задоволення апеляційної скарги заперечували, посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість.
Треті особи у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суд не сповістили.
Разом з тим, враховуючи положення ч. 2 ст. 372 ЦПК України, судом апеляційної інстанції визнано за можливе розглянути справу за відсутністю третіх осіб, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.
Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 10.07.2019 у справі №760/24771/19 встановлено, що «відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №222898 від 18.09.2018 ОСОБА_3 18.09.2018 о 01:05 год. в м. Києві по проспекту Повітрофлотський 98, керував транспортним засобом марки «Mercedes-Benz S350», реєстраційний номер НОМЕР_2 , перебував з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.
Окрім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №129437 від 18.09.2018 ОСОБА_3 18.09.2018 о 01:05 год. в м. Києві по проспекту Повітрофлотський 98, керуючи транспортним засобом марки «Mercedes-Benz S350», реєстраційний номер НОМЕР_2 , порушив п. п. 10.1, 13.1 ПДР, оскільки при зміні напрямку руху, не впевнився в безпечності маневру, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався бокового інтервалу та скоїв зіткнення з транспортним засобом марки «Skoda Rapid», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що рухався в попутному напрямку. При ДТП обидва автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Водієм ОСОБА_5 було грубо порушено вимоги пункту 1.5. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінетом Міністрів України від 10.10.2001 р. №1306, відповідно до якого: «повинен був не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків».
Тобто, водій автомобіля марки «Шкода», реєстраційний номер НОМЕР_1 , грубо порушив положення Правил дорожнього руху, чим спричинив не тільки дорожньо-транспортну пригоду, а й вчинив дії, які створили загрозу життю та здоров`ю, зокрема  ОСОБА_3  та завдавали останньому матеріальних збитків.
Відносно того, що ОСОБА_5 під час здійснення переслідування, і відповідно вчинення дій спрямованих на примусову зупинку транспортного засобу шляхом його зштовхування службовим транспортним засобом під час переслідування, виконував свій обов`язок щодо припиненням вчинення ОСОБА_3 правопорушення, то у розумінні положень ч. 3 ст. 29 ЗУ «Про національну поліцію» такі дії є незаконними, оскільки ані ЗУ «Про національну поліцію», ані іншим чинним законодавством не передбачено поліцейського заходу - зупинка переслідуваного транспортного засобу шляхом його зштовхування з проїжджої частини.
Отже, протокол про адміністративне правопорушення складений неправомірно та безпідставно, оскільки під час розгляду справи не встановлено порушення ОСОБА_3 Правил дорожнього руху, які б перебували у причинно-наслідковому зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою.
Дорожньо-транспортна пригода відбулась саме через дії, які мають ознаки протиправного характеру, водія автомобіля марки «Шкода», що підтверджується наведеними вище фактичними обставинами, дослідженим під час розгляду справи відеоматеріалом та фотоматеріалами, які узгоджуються із даними схеми місця ДТП, характером зіткнень транспортних засобів та отриманих ушкоджень».
Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 10.07.2019 у справі №760/24771/19 провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 124 та за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
26.10.2019 між ОСОБА_1 та ФОП « ОСОБА_4 » було укладено договір №1441 на проведення оцінки вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу. Відповідно до п.п. 1.2 п. 1 договору метою проведення оцінки за цим договором є визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ Mercedes-Benz S350, державний номер НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер VIN - НОМЕР_4 на дату ДТП.
Згідно з звітом про визначення вартості матеріального збитку від 19.12.2019 №1441, наданого ФОП ОСОБА_4 , вбачається, що на підставі виконаних досліджень зроблений висновок, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ Mercedes-Benz S350, держ. № НОМЕР_2 станом на 18.09.2018 складає 656 159,00 грн.
Відповідно до звіту від 19.12.2019 №1441/2, наданого ФОП ОСОБА_4 , вбачається, що вартість утилізації КТЗ Mercedes-Benz S350, держ. № НОМЕР_2 на момент подання складає 7 644,00 грн.
Відповідно до акту №ОУ-0001313 від 27.04.2020 здачі-прийняття робіт (надання послуг) ОСОБА_1 сплачено 3 500,00 за проведення оцінки вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу.
Відповідно до полісу №АК/9050262 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Skoda Rapid було застрахована у ПрАТ «СК «УНІКА», страхувальник - Департамент патрульної поліції, страхова сума за шкоду, заподіяну майну складає 100 000,00 грн.
Відповідно до витягу з наказу Департаменту патрульної поліції від 21.08.2017 №309 о/с (по особовому складу) призначено по Управлінню патрульної поліції у місті Києві по полку №2 (з обслуговування лівого берега) по батальйону АДРЕСА_1 сержанта поліції ОСОБА_5 (НОМЕР_5) поліцейським роти №2 батальйону №1 з посадовим окладом згідно зі штатом, звільнивши з посади поліцейського роти №3 батальйону №1 Управління патрульної поліції у місті Києві.
Згідно з наказом Департаменту патрульної поліції від 12.11.2021 №1517о/с (по особовому складу) відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції по управлінню патрульної поліції у місті Києві лейтенанта поліції ОСОБА_5 (НОМЕР_5), інспектора взводу №2 роти №1 батальйону №1 полку №1 (з обслуговування правого берега) з 12 листопада 2021 року.
Так, пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальні збитки - це втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Згідно з ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Частиною 1 статті 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
У п. 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК України. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків).
В абзаці 3 пункту 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Вищевказані правові висновки  також було викладено Верховним Судом у постанові від 23 жовтня 2019 року у справі №337/1673/16-ц та постанові від 20 червня 2019 року у справі № 362/5422/15.
Отже, системний аналіз ст.ст. 22, 988, 1166, 1192, 1194 ЦК України та ст. ст.22, 28, 29, 36 Закону можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди.
При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі обов`язок відшкодувати ту частину витрат, які необхідні для проведення ремонту автомобіля, які не увійшли до страхової виплати, покладається на особу, яка завдала шкоду, у загальному порядку.
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 14.04.2022 року у справі № 205/7747/18, принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).  Отже, частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Також, як зазначила Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 14.12.2021 року у справі № 147/66/17, відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961 IV).
Водночас в Законі наголошено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто Закон спрямований насамперед на захист прав осіб потерпілих внаслідок ДТП, при цьому також забезпечує майнові інтереси винної особи, які полягають у відшкодуванні спричиненої шкоду не нею, а страховиком (страховою компанією) за певні страхові внески (стаття 3 Закону № 1961-IV).
Тобто, положення цього Закону спрямовані як на захист прав потерпілої особи на відшкодування шкоди, так і на те, що винна особа має право розраховувати на відшкодування спричиненої нею шкоди страхувальником, у якого застрахована її відповідальність, а тому, розглядаючи такі спори, судам слід уважно дотримуватись балансу інтересів як потерпілої особи, так і особи, яка застрахувала свою відповідальність та переклала тягар відшкодування шкоди на страховика.
Разом з тим, у матеріалах справи відсутнє підтвердження щодо звернення позивача до страховика відповідача щодо покриття збитків, результат розгляду такого звернення, підтвердження надходження коштів тощо.
Крім того, як при зверненні до суду з даним позовом, так і під час розгляду справи судом першої інстанції позивачем не було залучено до участі у справі в якості співвідповідача ПрАТ "СК "Уніка".
Натомість, оскільки обсяг відповідальності Департаменту патрульної поліції за шкоду, завдану позивачу внаслідок пошкодження його транспортного засобу обмежується різницею між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням), залучення до справи у якості співвідповідача ПрАТ "СК "Уніка" є обов'язковим.
Водночас, у відповідності до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як передбачено вимогами ст.ст. 77, 80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
 Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).
Позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно (ч. 1 ст. 50 ЦК України).
 Відповідно до ч. 1 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду заяви за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.
У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.
Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову.
Отже, визначення відповідачів, предмет спору та підстави позову є правом позивача. Разом з тим установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.
Схожі за змістом висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц.
Належним відповідачем є особа, яка є суб`єктом матеріального правовідношення, тобто особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивача (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 910/15792/20).
Пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною підставою для відмови в позові (постанови Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року у справі № 300/808/19, від 07 грудня 2023 року у справі № 363/2300/20, від 13 грудня 2023 року у справі № 753/8710/21).
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, адже за наявними у матеріалах справи доказами та визначеним позивачем суб'єктним складом учасників справи, неможливо встановити, що у ПрАТ "СК "Уніка" не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування, а також розмір такого відшкодування, що, у свою чергу, давало б підстави для покладання обов`язку з відшкодування шкоди на страхувальника у заявленому до стягнення розмірі.
Пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (частини 1, 2 статті 376 ЦПК України).
Отже, ухвалене судом рішення, у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову. 
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції- задовольнити.
Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від  10 березня 2025 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, треті особи: сержант поліції Департаменту патрульної поліції ОСОБА_5, Головне управління державної казначейської служби України в Київській області, Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС», про відшкодування матеріальних збитків, завданих при дорожньо-транспортній пригоді, - скасувати.
Ухвалити нове судове рішення.
У задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, треті особи: сержант поліції Департаменту патрульної поліції ОСОБА_5, Головне управління державної казначейської служби України в Київській області, Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС», про відшкодування матеріальних збитків, завданих при дорожньо-транспортній пригоді,- відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.
Повний текст постанови складений 09 червня 2025 року.
 
Суддя-доповідач                                                              М.І. Оніщук
 
Судді                                                                                  В.А. Шебуєва
         
                                                                                           О.В. Кафідова