ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2025 року	Львів	Справа № 140/3191/24 пров. № А/857/18545/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сеника Р.П.,
суддів Онишкевича Т.В., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Волинської митниці на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 19 червня 2024 року у справі №140/3191/24 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОДІМСЕРВІС» до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

суддя в І інстанції Костюкевич С.Ф.,
дата ухвалення рішення 19.06.2024,
місце ухвалення рішення м. Луцьк,
дата складення повного тексту рішення не зазначено,

ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Автодімсервіс» (далі – ТОВ «Автодімсервіс», позивач) звернулося з позовом до Волинської митниці (далі – відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 25.09.2023 № UA205140/2023/000607/2.
В обґрунтування позову позивач вказав, що з метою митного оформлення товару (автомобільні запчастини торгівельної марки ABS) декларант позивача подав до Волинської митниці митну декларацію (далі - МД) ІМ 40ДЕ №23UA205140078000U8 від 25.09.2023, в якій загальна митна вартість товару за основним методом становить 2 908 158,72 грн. При розрахунку митної вартості до фактурної вартості добавлено вартість транспортування товару в сумі 7 000,00 грн. Однак, відповідач відмовив у митному оформленні товару №1, №3, № 9, № 12, № 14 за заявленою вартістю і прийняв рішення про коригування митної вартості товарів від 25.09.2023 № UA205140/2023/000607/2, визначивши митну вартість за резервним методом. Заявлену митну вартість решти товарних позицій відповідач визнав і не коригував. При цьому митний орган дійшов висновку, що вартість товару, що ввозиться на митну територію України, не може бути визнана за вибраним декларантом методом з огляду на те, що подані документи, не містять усіх даних для підтвердження митної вартості та містять розбіжності.
Позивач не погоджується із таким рішенням й вважає, що для митного оформлення відповідно до ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України (далі - МК України) декларант надав документи, які підтверджують заявлену митну вартість товару за першим методом. Відсутність у поданих документах усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, та наявність в цих документах розбіжностей є надуманою відповідачем обставиною, яка не могла бути підставою для витребування додаткових документів.
Так, вказуючи в повідомленні декларанту на відсутність усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за обраним ним методом, відповідач при цьому не конкретизував, яких саме даних йому недостатньо для визначення митної вартості в означений спосіб.
Позивач із прийнятим рішенням не погоджується та вважає коригування митної вартості за резервним методом протиправним, оскільки документи, надані до митного оформлення згідно з ч. 2 ст. 53 МК України, мали всі необхідні відомості для перевірки заявленої митної вартості за основним методом, а у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.
Позивач вважає рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів від 25.09.2023 № UA205140/2023/000607/2 неправомірним та таким, що підлягає скасуванню.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 19.06.2024 у цій справі, позов задоволено повністю: визнано протиправним та скасовано рішення Волинської митниці від 25.09.2023 № UA205140/2023/000607/2 про коригування митної вартості товарів; стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Автодімсервіс» за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці судові витрати у сумі 3 683,99 грн.
Рішення суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на нього апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального, так і процесуального права.
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що для митного оформлення товарів декларантом в інтересах ТОВ «Автодімсервіс» подано митну декларацію (далі МД) №23UA205140078000U8 від 25.09.2023 на 28 товарних позицій (автозапчастини). Митну вартість товарів заявлено за основним методом визначення митної вартості, про що свідчить інформація, внесена до графи 43 відповідної МД. Разом із вищевказаною декларацією декларантом на підтвердження заявленої митної вартості товару подано документи, визначені ст. 335 МК України, які зазначено у графі 44 поданої МД.
Саме під час перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, встановлено, що митна вартість товару, який ввозиться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, та містять розбіжності:
-          числове значення, зазначене в декларації країни відправлення 23PL301010E1319912 від 21.09.2023– 334389 не відповідає ціні товару, зазначеній в рахунку –фактурі від 01.09.2023 № HUSI23601216 – 74583,75 євро;
- згідно п.3.1 зовнішньоекономічного контракту 2/2023 від 25.05.2023 передбачені умови поставки DAP м. Хелм, відправником товару та торговою країною (графи 1 та 11 митної декларації) є POL-CEL Sp.z.o.o., Польща, тоді як контракт 2/2023 від 25.05.2023 заключений між ТзОВ «АВТОДІМСЕРВІС» та A.B.S. HUNGARY KFT.
Також апелянт звернув увагу на те, що за поданою позивачем митною декларацією відбулося автоматичне спрацювання профілів ризику АСАУР, а саме за кодами: 000, 105-2 (контроль правильності визначення митної вартості товарів); 106-2 (витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів).
Апелянт вказує, що митний орган, встановивши розбіжності в наданих документах, обґрунтовано дійшов висновку про необхідність витребування додаткових документів, через яких договір з третіми особами, пов`язаний з договором про поставку товару, митна вартість якого визначається.
Декларанту було запропоновано надати в 10-ти денний термін додаткові документи. Однак, оскільки позивачем не було надано всіх документів на запит митного органу, які б документально підтвердили або визначили кількісно і достовірно складові митної вартості, митна вартість не могла бути визначена за основним методом визначення митної вартості.
Декларант надав митному органу документи: 
- картки рахунку 281 від 08.08.2023, 11.08.2023, 28.03.2023, 01.08.2023., 18.08.2023, 13.06.2023, однак дані документи лише інформують про діяльність підприємства за попередні періоди;
- видаткові накладні 125549 від 05.06.23, 138698 від 20.06.23, 176211 від 01.08.2023, 183064 09.08.2023, 191593 від 18.08.2023, 193103 від 21.08.2023. Вказані накладні містять відомості про діяльність підприємства за попередні періоди, не стосуються партії товарів, поданих до митного оформлення;
- рішення суду 140/6893/22 від 16.12.2022;
- заяву від 25.09.2023 ТзОВ «АВТОДІМСЕРВІС» про надання підприємством  документів та відсутності додаткових документів, які б підтвердили митну вартість.
Оскільки позивачем не було надано всіх документів на запит митного органу, які б документально підтвердили або визначили кількісно і достовірно складові митної вартості, митна вартість не могла бути визначена за основним методом визначення митної вартості.
У зв`язку з тим, що документи подані для підтвердження митної вартості товарів не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, та містять вищевказані розбіжності, а також в зв`язку з спрацюванням ризиків АСАУР, митницею відповідно до положень ст. 55 та ст. 57 МКУ з декларантом проведена консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару.
Про факт проведення консультації свідчить переписка із декларантом, копії яких додаються до матеріалів справи. Про факт її належного проведення також свідчить відсутність будь-яких зауважень з боку декларанта, надісланих як в паперовій, так і в електронній формі.
Митна вартість товару за вищевказаною митною декларацією, яка була використана митницею при коригуванні митної вартості ввезеного товару, було заявлено, та здійснено митне оформлення за основним методом визначення митної вартості: за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), який самостійно був обраний декларантом. Також зазначаємо, що по вищевказаній декларації не здійснювалось коригування митної вартості згідно граф 44 даних МД, де вказуються прийняті рішення про коригування митної вартості.
Митний орган у рішенні про коригування митної вартості вказав, чому не може бути застосований метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), та провів відповідні консультації з декларантом щодо визначення методу визначення митної вартості, тому його рішення є правомірним.
Таким чином, Волинською митницею було прийнято рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару № UA205140/2023/000607/2 від 25.09.2023 року, згідно якого митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МКУ на підставі цінової інформації ЄАІС Держмитслужби, а саме – товар №1 - 4,69 дол.США/кг за МД №UA205140/2023/59159 від 25.07.2023, товар №3 - 4,39 дол.США/кг за МД №UA100120/2023/615767 від 06.07.2023, товар №9 - 7,40 дол.США/кг за МД №UA100120/2023/615486 від 29.06.2023, товар №12 - 7,01 дол.США/кг за МД №UA100120/2023/617945 від 01.09.2023, товар №14 - 6,34 дол.США/кг за МД № UA205140/2023/61082 від 01.08.2023.
Декларантом вказаний товар оформлено у вільний обіг згідно МД 23UA205140078422U4 від 26.09.2023 року з наданням гарантій, передбачених ч. 7 ст. 55 МК України.
Саме під час опрацювання документів, які підтверджують митну вартість і встановлено вищевказані розбіжності, які, із врахуванням спрацювання системи АСАУР, стали визначальними для сумніву митниці в достовірності заявлених декларантом відомостей про митну вартість та, як наслідок, реалізації права митного органу вимагати додаткові документи, які б спростували ці розбіжності.
З огляду на вищевказане, вважає, що рішення про коригування митної вартості товару № UA205140/2023/000607/2 від 25.09.2023 є таким, що прийняте у повній відповідності до вимог чинного законодавства, положень Митного кодексу та Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598, а тому є законними та обґрунтованими.
Апелянт просив суд рішення Волинського окружного адміністративного суду від 19.06.2024 у цій справі скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити повністю.
Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу. Зокрема зазначено, що апелянт не спростував висновок суду про те, що надані до митного оформлення товару документи дозволяли визначити складові митної вартості імпортованого товару та їх числові значення.
Щодо посилання апелянта в апеляційній скарзі на спрацювання системи АСАУР, що передбачало необхідність проведення більш детальної перевірки поданих декларантом документів на предмет можливого заниження митної вартості товару, зазначимо, що відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного в мотивувальній частині його постанови від 12.03.2021 у справі №826/16699/16, спрацювання профілів ризиків АСАУР та наявність інформації про те, що ідентичні та подібні товари було оформлено у митному відношенні іншими особами за вищою митною вартістю, якщо відсутні інші законні підстави для витребування додаткових документів, не може бути самостійною підставою для такого витребування та відмови у прийнятті заявленої декларантом митної вартості товарів за ціною контракту.
Всі інші доводи апеляційної скарги фактично дублюють викладені в відзиві відповідача на наш позов доводи Волинської митниці щодо незгоди з заявленим позовом, оцінку яким надав місцевий суд під час розгляду справи №140/3191/24.
Просив апеляційну скаргу Волинської митниці на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 19.06.2024 у цій справі залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) справа розглядається у порядку письмового провадження.
Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи із такого.
Задовольняючи позов повністю, суд першої інстанції виходи в з того, що відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи у своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар (чи підлягає сплаті), та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом за ціною договору, як і не довів правових підстав для застосування резервного методу.
Отже, підстави вважати, що рішення відповідача від 25.09.2023 №UA205140/2023/000607/2 про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм ч. 2 ст. 55 МК України, відсутні. Тому таке рішення підлягає скасуванню як протиправне, а позов належить задовольнити повністю.
Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що 25.05.2023 між ТзОВ «Автодімсервіс» (покупець) та компанією «A.B.S. HUNGARY KFT.» (продавець) було укладено контракт №2/2023, згідно з яким продавець зобов`язується передати у власність покупця автомобільні запчастини (товар) за найменуванням, асортиментом (номенклатурою), ціною та кількістю, погодженою сторонами. Покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити за нього узгоджену сторонами ціну.
Ціни на товари встановлюються в євро. Ціна товару включає в себе вартість його пакування, маркування та завантаження на транспортний засіб покупця (п. 2.1, п. 2.3. контракту). Поставка здійснюється з різних складів продавця, які вказані в товаросупровідних документах та рахунках-фактурах, на умовах DAP Chelm (Інкотермс-2020). Поставка товару за цим контрактом здійснюється партіями на підставі замовлень покупця, які розміщаються в електронному вигляді за допомогою електронних засобів зв`язку. Остаточний склад кожної партії (асортимент, кількість), умови (в т.ч. строки) поставки та оплати, ціни, що діють для зазначених у інвойсі умов поставки і оплати даної партії товару, а також додаткові знижки (у разі, якщо такі надані продавцем), зазначаються в інвойсі (інвойсах) на партію, що поставляється (п.3.1., п.3.3.,  п.3.4. контракту).
Покупець в строки, визначені відповідно до умов даного контракту, оплачує повну вартість виставленого рахунку-фактури. Валютою платежу є євро (п. 4.1., п. 4.3. контракту).
25.09.2023 для митного оформлення в режимі імпорту ввезеного на територію України товару (4 товарних позиції автозапчастин), декларант позивача подав МД №23UA205140078000U8. Митну вартість імпортованого товару визначено на рівні 2 908 158,72 грн (з урахуванням транспортних витрат у сумі 7 000,00 грн). До митної декларації додано: контракт №2/2023 від 25.05.2023; сертифікати відповідності UA46A(b)055400-700 від 9.01.2019, сертифікат відповідності від 12.05.2021; пакувальний лист HUSI23601216 від 1.09.2023 ; рахунок-фактуру (інвойс) HUSI23601216 від 01.09.2023; автотранспортну накладну (CMR) 710196 від 21.09.2023; декларацію про походження товару HUSI23601216 від 1.09.2023; прайс-лист виробника товару від 1.09.2023; документ, що підтверджує вартість перевезення товару №28 від 22.09.2023; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору СФ-0000047 від 22.09.2023; договір №1/27032023 на перевезення вантажу від 27.03.2023; заявку на перевезення вантажу №21/09/23 від 20.09.2023; договір про надання послуг митного брокера №75 від 25.05.2012; копію митної декларації країни відправлення 23PL301010Е1319912 від 21.09.2023.
Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митним органом в електронному повідомленні декларанту запропоновано подати такі документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини та платіжні документи за здійснені митні оформлення згідно зовнішньоекономічного контракту №2/2023 від 25.05.2023.   
На електронне повідомлення митниці позивач заявою від 25.09.2023 надав документи: інвойс №HUSI23601216 та прайс лист до нього, пакувальний лист до інвойсу; експортну декларацію країни відправлення; видаткові накладні по оцінюваних товарах; картки рахунку 281 по товарах ABS, зазначених у інвойсах; CMR; довіреність від A.B.S. HUNGARY KFT для POL-CEL Sp.z.o.o. та рішення Волинського окружного адміністративного суду.
25.09.2023 Волинська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів № UA205140/2023/000607/2.
Як зазначено у графі 33 рішення, під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товару було встановлено, що подані документи не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, та містять розбіжності, зокрема:
- числове значення, зазначене в декларації країни відправлення 23PL301010E1319912 від 21.09.2023 – 334389,00 не відповідає ціні товару, зазначеній в рахунку-фактурі від 01.09.2023 №HUSI23601216 – 74 583,75 євро;
- згідно п. 3.1 зовнішньоекономічного контракту 2/2023 від 25.05.2023 передбачені умoви поставки DAP м. Хелм, відправником товару та торговою країною (графи 1та11 митної декларації) є POL-CEL Sp.z.o.o, Польща, тоді як контракт 2/2023 від 25.05.2023 укладений між ТзОВ «Автодімсервіс» та A.B.S. HUNGARY KFT.
Під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості було встановлено, що декларантом заявлено митну вартість самостійно.
Зважаючи на неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МК України, у зв`язку із неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості (методу 2а та методу 2б - з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари; методу 2в та методу 2г - з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта, а також у зв`язку з спрацюванням ризиків АСАУР, митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України на підставі цінової інформації Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС) Держмитслужби, а саме: товар 1 – на рівні 4,69 дол.США/кг за МД №UA205140/2023/59159 від 25.07.2023; товар 3 – на рівні 4,39 дол.США/кг за МД №UA100120/2023/615767 від 06.07.2023, товар 9 – на рівні 7,40 дол.США/кг за МД №UA100120/2023/615486 від 29.06.2023, товар 12 – на рівні 7,01 дол.США/кг за МД №UA100120/2023/617945 від 01.09.2023, товар 14 – на рівні 6,34 дол.США/кг за МД №UA205140/2023/61082 від 01.08.2023. Тут же зазначається, що митницею відповідно до положень статті 55, 57 МК України з декларантом проведена письмова консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару.
Товар було випущено у вільний обіг за МД №23UA205140078422U4 від 26.09.2023.
Позивач, не погоджуючись із рішенням про коригування митної вартості товару, звернувся до суду із цим позовом.
Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з п. 24 ч. 1 ст. 4 МК України митний контроль це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
Відповідно до ст.ст. 49, 50 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Частиною 3 ст. 318 МК України встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Статтею 50 МК України передбачено, що відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.
За ч. 1 ст. 51, ч.ч. 1 та 2 ст. 52 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант який заявляє митну вартість товару зобов`язаний подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Згідно з ч.ч. 1 та 2 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. 
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, що встановлені частиною 2 зазначеної статті є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, які як: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Приписами ч.ч. 1 та 2 ст. 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Відповідно до п. 2 ч. 5 вказаної статті МК України органу доходів і зборів, з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, надано право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
Згідно з ч. 4 ст. 53 МК України у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляцію).
Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (ч. 6 ст. 54 МК України).
У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (ч. 7 ст. 54 МК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Приписами ст 57 МК України передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Окрім того, відповідно до ч. 6 ст. 53 МК України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
Надаючи оцінку апеляційній скарзі, відзиву на неї, а також доводам сторін викладених у заявах по суті справи, на стадії апеляційного перегляду суть публічно-правового спору, що розглядається, зводиться до перевірки висновку суду першої інстанції про те, що сумніви Митниці у правильному визначенні декларантом митної вартості імпортованого ним товару були необґрунтовані, що призвело до ухвалення протиправного рішення.
При оцінці доводів Митниці про те, що подані декларантом до митного контролю та оформлення документи не містили усіх даних, необхідних для визначення митної вартості, а також містили розбіжності, що викликало необхідність у витребуванні у декларанта додаткових документі, апеляційний суд зазначає таке.
З позиції апеляційного суду, висновки суду першої інстанції про те, що заявлена декларантом за першим методом митна вартість імпортованого товару підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні ознаки підробки або розбіжності щодо вартості товару, а подані документи містять достатньо відомостей щодо ціни товару, є вірними та обґрунтованими письмовими доказами, долученими до матеріалів справи.
Як вірно вказав суд першої інстанції у своєму рішенні, за правилами ч. 2 ст. 53 МК документом, який підтверджує митну вартість товару, є рахунок-фактура (інвойс). Зазначена у МД №23UA205140078000U8 від 25.09.2023 фактурна вартість товару відповідає тій, що зазначена в інвойсі від 01.09.2023 за №HUS123601216.
Щодо розбіжностей у числових значеннях в рахунку-фактурі та декларації країни-відправлення, то суд першої інстанції вірно вказав, що у митній декларації країни відправлення №23PL301010T1319912 від 21.09.2023 вартість товару визначена в валюті Польщі злотих (саме там відкривалася деларація для інвойсу), а у рахунку-фактурі  в Євро. Ба більше, за частиною 2 статті 53 МК України декларація країни відправлення загальним правилом не є документом, який підтверджує митну вартість товару, а може підтверджувати таку вартість лише в випадках, визначених її частиною третьою.
Щодо розбіжності в зовнішньоекономічному контракті, то за умовами контракту від 25.05.2023 №2/2023 оформлення інвойсів проводиться за адресою компанії A.B.S Hungary Kft, Szirtes ut 6. В. ер. 1 em. 1016 Budapest, Hungary, а передача товару та документів здійснюється з різних складів продавця, на які надходить товар, який виробляється на підприємствах у різних країнах. Назви складів зазначаються у товаросупровідних документах та рахунках-фактурах. Тому вантажовідправником /експортером вказано POL-CEL Sp.z.o.o., Хелм, Польща відповідає умовам контракту.
При цьому суд першої інстанції доречно звернув увагу на те, що наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, не відповідає заявленій позивачем не може бути підставою для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом, оскільки митні органи при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, мають діяти у спосіб, визначений МК, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті органом доходів і зборів відповідних рішень. Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.
Водночас апеляційний суд звертає увагу на те, що у оспорюваному Рішенні відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у митній декларації, не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах.
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).
Перевіривши правомірність прийнятого відповідачем рішення згідно до вимог ч. 2 ст. 2 вказаного Кодексу, колегія суддів дійшла висновку, що таке вказаним вище критеріям не відповідає, тому рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів від 05.09.2023 № UA205140/2023/000607/2 є протиправним та підлягає скасуванню.
Суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
При цьому, зазначений висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; від 06.09.2005; пункт 89), «Проніна проти України» (заява №63566/00; 18.07.2006; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10.02.2010; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994, пункт 29).
Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними і трактуванні їх на власний розсуд.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.
Відповідно до ст.139 КАС України розподіл судових витрат не проводиться.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Волинської митниці залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 19 червня 2024 року у справі №140/3191/24 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Р. П. Сеник 	
судді	 	Т. В. Онишкевич 	
 	 	Н. М. Судова-Хомюк