Справа № 157/1238/24 	Головуючий у 1 інстанції: Антонюк О. В. 	
Провадження № 22-ц/802/540/25  	  Доповідач: Шевчук Л. Я.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
01 травня 2025 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого-судді Шевчук Л. Я.,
суддів Данилюк В. А., Киці С. І.,
секретар с/з Трикош Н. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи – Камінь - Каширська міська рада, Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області, про встановлення факту, що має юридичне значення, за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на ухвалу Камінь - Каширського районного суду Волинської області від 14 березня 2025 року,
В С Т А Н О В И В:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернулася в суд із зазначеною заявою, яка обґрунтована тим, що вона є особою, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи, оскільки проживає з 24 вересня 1988 року і по теперішній час у місті Камені - Каширському Волинської області, яке відповідно до постанови Кабінету Міністрів Української РСР від 23 липня 1991 року № 106 Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» відноситься до зони гарантованого добровільного відселення, про що їй було видано відповідне посвідчення потерпілої від катастрофи серії НОМЕР_1 від 19 травня 1998 року.
ОСОБА_1 також зазначила, що вона має право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки проживала у відповідній зоні станом на 1 січня 1993 року більше трьох років. У той же час відповідно до підпункту 2.1 пункту 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі – Порядок № 22-1), потерпілим від Чорнобильської катастрофи: для осіб, які постійно проживали (проживають) на територіях радіоактивного забруднення, додаються відомості про місце проживання, зазначені у пункті 2.22 (Для підтвердження інформації про місце проживання особа може надавати відомості про місце проживання, що були внесені до документів, визначених Законом України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні») цього розділу, та/або документи про проживання, видані органами місцевого самоврядування; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).
У травні 2024 року вона звернулася до Камінь - Каширської міської ради з проханням надати їй довідку про постійне проживання у м. Камені -Каширському з 24 вересня 1988 року і по теперішній час. Однак їй було видано довідку лише на підтвердження періоду проживання з 06 серпня 1991 року (з дати, коли вона зареєструвала своє місце проживання у м. Камені -Каширському), через що відомості про її проживання у цьому місті до 06 серпня 1991 року не були внесені до документів, визначених Законом України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», а тому відповідний факт потребує встановлення в судовому порядку. Вказала, що у місті Камені - Каширському Волинської області вона постійно проживає з 24 вересня 1988 року і по теперішній час, а саме з 24 вересня 1988 року по 06 серпня 1991 року – проживала без реєстрації місця проживання, з 06 серпня 1991 року по теперішній час – проживає за зареєстрованим місцем проживання.
Встановлення факту проживання в м. Камені - Каширському з 24 вересня 1988 року по 06 серпня 1991 року має для неї юридичне значення, оскільки, відповідно до статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», пенсійний вік для осіб, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, до яких відноситься м. Камінь - Каширський, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого згідно зі статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме у випадку проживання в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року не менше 3 років зменшення пенсійного віку відбувається, зокрема, додатково на 1 рік за 2 роки проживання (роботи), але не більше шести років. Довідка органу місцевого самоврядування про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення згідно з Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, є одним із документів, який подається до заяви про призначення пенсії за віком із використанням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Отже, встановлення вказаного факту є лише однією із передумов для призначення їй пільгової пенсії, це впливає на виникнення в неї особистих чи майнових прав, а не є прямим призначенням їй такої пенсії, а тому у цьому випадку відсутній спір про право і наявні всі підстави для встановлення відповідного факту в порядку окремого провадження. Зазначила, що просить встановити факт проживання, а не факт наявності в неї права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку чи факт належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Щодо позасудового встановлення цього факту, тобто іншого визначеного законом порядку встановлення, то в даному випадку видача відповідної довідки органом місцевого самоврядування про період її проживання на території радіоактивного забруднення є лише одним із доказів для встановлення факту її проживання на такій території, що встановлюється виключно судом. Іншим чином встановлення цього факту неможливо. Без встановлення факту проживання у відповідний період у м. Камені - Каширському, віднесеному до зони гарантованого добровільного відселення, вона не зможе скористатися пільгами особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, що встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Покликаючись на зазначені обставини, заявник просила суд встановити факт її проживання у м. Камені - Каширському Камінь - Каширського району Волинської області з 24 вересня 1988 року по 06 серпня 1991 року.
Ухвалою Камінь - Каширського районного суду Волинської області від 14 березня 2025 року провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи – Камінь - Каширська міська рада, Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області, про встановлення факту, що має юридичне значення, на підставі пункту 1 частини 1 статті 255 ЦПК України закрито.
Не погоджуючись із постановленою судом ухвалою, ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відзив на апеляційну скаргу не подавався.
Учасники справи у судове засідання не з?явилися, хоча у встановленому законом порядку були повідомлені про час та місце розгляду справи, а тому апеляційний суд розглянув справу у їх відсутності.
Представник заявника ОСОБА_2 подав суду клопотання в якому апеляційну скаргу підтримав, просив розгляд апеляційної скарги провести за його відсутності та за відсутності заявника ОСОБА_1 .
Представник заінтересованої особи Камінь - Каширської міської ради подав суду клопотання в якому просив розгляд апеляційної скарги провести за його відсутності, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи фіксування судового засідання згідно з вимогами статті 247 ЦПК України не здійснюється.
Відповідно до частин 4, 5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Датою ухвалення постанови у цій справі є 01 травня 2025 року – дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу заявника ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін з таких підстав.
Закриваючи провадження у цій справі, суд першої інстанції дійшов висновку, що вимоги заявника про встановлення факту, що має юридичне значення, з метою реалізації права на оформлення пенсії на пільгових умовах не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства. Суд вважав, що така справа підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки вони зроблені з дотриманням вимог закону.
За матеріалами справи судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 є потерпілою від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 , яке видане 19 травня 1998 року Волинською ОДА (а. с. 23).
Також судом встановлено, що заявниця зверталася до Камінь -Каширської міської ради із заявою про видачу їй довідки про постійне її проживання в м. Камені - Каширському з 24 вересня 1988 року.
У довідці Камінь - Каширської міської ради від 28 травня 2024 року за вихідним № 3229 зазначено, що ОСОБА_1 постійно проживає і зареєстрована з 06 серпня 1991 року і по теперішній час на АДРЕСА_1 , який віднесений до зони гарантованого добровільного відселення ІІІ категорії відповідно до статті 14 (п. 3) Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Інформація про проживання і реєстрації в період з 26 квітня 1986 року по 06 серпня 1991 року по Камінь - Каширській міській раді відсутня (а. с. 15).
У поданій до суду заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, ОСОБА_1 зазначала, що встановлення факту її проживання у м. Камені - Каширському у період з 24 вересня 1988 року по 06 серпня 1991 року має для неї юридичне значення, оскільки відповідно до статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», пенсійний вік для осіб, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, до яких відноситься м. Камінь - Каширський, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого згідно зі статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме, у випадку проживання в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року не менше 3 років, зменшення пенсійного віку відбувається, зокрема, додатково на 1 рік за 2 роки проживання (роботи), але не більше шести років.
Отже, заявниця ОСОБА_1 просила встановити факт її проживання у м. Камені - Каширському з 24 вересня 1988 року і по 06 серпня 1991 року на території, що віднесена до зони гарантованого добровільного відселення, для того, щоб їй призначили пенсію на пільгових умовах.
Перелік підвідомчих суду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, наведений у частині 1 статті 315 ЦПК України. Встановлення факту проживання особи на території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, до цього переліку не віднесено.
Згідно з частиною 2 статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Аналіз наведених норм процесуального права дає підстави зробити висновок про те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Особам, яким встановлено статус потерпілого відповідної категорії, призначається пенсія на пільгових умовах, визначених розділом VIII Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі – Закон).
Статтею 11 Закону передбачено, що до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать, зокрема, особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років.
Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 14 Закону 3 категорія визначається особам, які постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років.
Статтею 55 Закону передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зокрема потерпілі від Чорнобильської катастрофи: особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, мають право на зменшення пенсійного віку на 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.
З аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що право на пільгове зменшення пенсійного віку мають особи, які в установленому законом порядку набули статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи та працювали або проживали визначену кількість років у зоні гарантованого добровільного відселення.
Водночас законодавець встановив перелік документів, що подаються до органу пенсійного фонду для призначення пенсії особі, яка є потерпілою від Чорнобильської катастрофи.
Відповідно статті 65 зазначеного Закону документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».
Згідно з частинами 3, 4 статті 15 цього Закону підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення здійснюється органами місцевого самоврядування.
Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України (пункт 4 статті 65 Закону).
Відповідно до пункту 10 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року № 51, посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи видаються особам, які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або які за станом на 1 січня 1993 року прожили у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років та відселені або самостійно переселилися з цих територій, - на підставі довідки встановленого зразка.
Постановою правління Пенсійного фонду України затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 25 листопада 2005 року № 22-1.
Порядком № 22-1 визначено, що документами, які засвідчують особливий статус особи є: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із застосуванням норм статті 55 Закону).
Таким чином, єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими зазначеним Законом, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілого від Чорнобильської катастрофи. Довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.
Така правова позиція зроблена у постановах Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 572/1921/17, від 27 лютого 2018 року у справі № 344/9789/17, від 24 жовтня 2019 року у справі № 152/651/17, 25 листопада 2019 року у справі № 464/4150/17 та від 27 квітня 2020 року у справі № 212/5780/16-а.
Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відмова відповідного органу в призначенні пенсії може бути оскаржена заінтересованою особою до суду в порядку, передбаченому КАС України, оскільки згідно пункту 1 частини 1 статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
У постанові від 10 квітня 2019 року у цивільній справі № 162/760/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновків про те, що при вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, крім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження у ній.
У пункту 3 своєї постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» Пленум Верховного Суду України роз?яснив, що якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у прийнятті заяви, а коли справу вже порушено - закриває провадження в ній.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що вирішення спору з суб`єктом владних повноважень щодо права на отримання пенсії на пільгових умовах має розглядатись в позовному провадженні за правилами адміністративного судочинства.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про закриття провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи – Камінь - Каширська міська рада, Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області, про встановлення факту, що має юридичне значення.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростовують висновків суду та не впливають на правильність ухвали суду першої інстанції, яка постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі наведеного суд апеляційної інстанції доходить висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для її скасування чи зміни колегія суддів не вбачає.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд
У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.
Ухвалу Камінь - Каширського районного суду Волинської області від 14 березня 2025 року у цій справі залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий 

Судді