Справа № 344/20950/24 
Провадження № 22-ц/4808/687/25 
Головуючий у 1 інстанції Пастернак І. А. 
Суддя-доповідач Василишин Л. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 травня 2025 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі:
головуючої (суддя-доповідач)                Василишин Л. В.,
суддів:                                        Максюти І. О., Пнівчук О. В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скарг у представника ОСОБА_1 – адвоката Сікорської Ольги Миколаївни на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 березня 2025 року, ухвалене в складі судді Пастернак І. А. в місті Івано-Франківську, повний текст якого складено 12 березня 2025 року, у справіза позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дружини під час вагітності,
в с т а н о в и в:
Короткий зміст позовних вимог
У листопаді 2024 року адвокат Бібік О. М. в інтересах ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дружини під час вагітності.
Позов мотивований тим, що 01 березня 2024 року ОСОБА_2 та  ОСОБА_1 уклали шлюб, який зареєстровано Печерським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що складено відповідний актовий запис за № 218. 
З 24 вересня 2024 року позивачка  перебуває на обліку у зв`язку з вагітністю у ТОВ «Мед Атлант». Через погіршення стану здоров`я за час вагітності вона вже двічі перебувала на стаціонарному лікуванні в КНП «Міська клінічна лікарня № 1 Івано-Франківської міської ради». Зокрема, з тих підстав, що лікарями був встановлений діагноз «загроза не виношування». Від початку вагітності та попри лікування у стаціонарному відділенні, у позивачки спостерігається підвищений тонус матки, що свідчить про постійну загрозу як її здоров`ю, так і плоду. З цих підстав ОСОБА_2 ніде не працює та у зв`язку з вагітністю потребує значних матеріальних витрат на забезпечення належних умов для збереження її здоров`я та народження здорової дитини. Відповідач з вересня 2024 року припинив надавати будь-яку допомогу на її утримання під час вагітності, хоча має таку можливість, оскільки він є фізично здоровим та працездатним, перебуває на службі у ЗСУ, інших осіб на утриманні не має. 
Враховуючи викладене, представник ОСОБА_2 – адвокат Бібік О. М. просила стягнути з ОСОБА_1 аліменти на утримання дружини під час вагітності в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення народженою дитиною трирічного віку.
Короткий зміст оскаржуваного рішення суду
Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 березня 2025 року позов ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Бібік О. М., до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дружини під час вагітності задоволено.
Ухвалено стягувати щомісячно з  ОСОБА_1  на користь  ОСОБА_2  аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку(доходу), починаючи з 22 листопада 2024 року на весь період вагітності ОСОБА_2 , а у випадку народження дитини, до досягнення дитиною трирічного віку.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 1211,20 грн судового збору.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції врахувавши, що відповідач є працездатним, проходить військову службу, отримує дохід та з урахуванням визнання позову відповідачем, дійшов висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дружини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, на весь період вагітності позивачки, а у випадку народження дитини, до досягнення нею трирічного віку. 
Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги
Представник ОСОБА_1 – адвокат Сікорська О. М. на рішення суду подала апеляційну скаргу.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що нею в інтересах ОСОБА_1 до суду першої інстанції подавався відзив на позовну заяву ОСОБА_2 , в якому було зазначено, що відповідач частково визнає позовні вимоги, а не повністю, як це зазначив суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні. Крім того, у поданому відзиві вони просили суд врахувати матеріальне становища відповідача та наявність інших зобов`язань у нього, однак таке прохання суд першої інстанції проігнорував та не взяв до уваги їх доводи щодо неможливості відповідача сплачувати аліменти у заявленому позивачкою розмірі. Так, на утриманні ОСОБА_1 перебуває мати, яка не працює, не має доходу та у зв`язку з проблемами зі здоров`ям потребує дороговартісного обстеження та лікування, а відповідач, будучи єдином її сином, зобов`язаний допомагати їй та оплачувати всі обстеження та лікування. Також відповідач є військовослужбовцем з постійними бойовими виходами і відповідно під час цих виходів часто втрачається спорядження, техніка, які потрібно в подальшому ремонтувати чи купляти нове спорядження.
Враховуючи викладене, представник ОСОБА_1 – адвокат Сікорська О. М. просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задольнити частково – стягувати щомісячно з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання в розмірі 1/12 частки усіх видів його заробітку (доходу) під час вагітності дружини та до досягнення народженою дитиною трьохрічного віку.
Позиція інших учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 – адвокат Бібік О. М. посилається на безпідставність доводів апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду – без змін.
Зазначає, що посилання сторони відповідача на те, що на утриманні ОСОБА_1 перебуває його матір не підтверджено жодними доказами. Ба більше, мати відповідача є особою працездатного віку, отримує виплати як внутрішньо переміщена особа. У лютому 2025 році вона за власним бажанням пройшла обстеження, яке не підтверджує загрози її життю та, як наслідок, потреби в її утриманні. Долучені стороною відповідача фіскальні та товарні чеки належними доказами не є, оскільки не містять необхідних реквізитів, які би могли ідентифікувати їх зв`язок із відповідачем. Крім того, матеріали справи не містять відомостей про те, що лікарські препарати, зазначені в чеках, придбавалися матір`ю відповідача саме за призначенням лікаря. 
Також представник позивачки вказує на те, що у матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач витрачає власні кошти на ремонт техніки. Просить долучити до матеріалів докази листування між сторонами, які підтверджують відсутність у відповідача проблем матеріального характеру, зокрема з яких встановлено, що відповідач проходить лікування у ортодонта та поставив дороговартісну брекет-систему, а також придбав квартиру у центрі міста Києва.
Позиція Івано-Франківського апеляційного суду
Відповідно до частини першої, третьої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, судове засідання не проводиться.
Враховуючи категорію справи та ціну позову, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.
Фактичні обставини справи
Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 01 березня 2024 року зареєстрували шлюб (а.с. 13, том 1).
ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни – учасників бойових дій, що підтверджується посвідченнмя серії НОМЕР_1 , виданим 10 вересня 2023 року Управлінням персоналу штабу військової частини НОМЕР_2 (а.с. 14, том 1).
Згідно з обмінною картою пологового будинку, пологового відділення лікарні ОСОБА_2 перебуває на 12 тижні вагітності (а.с. 15-17, том 1).
Відповідно до виписки № 1377 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, виданою КНП «Міська клінічна лікарня № 1 Івано-Франківської міської ради», ОСОБА_2 перебувала у стаціонарі жіночої консультації з 28 вересня 2024 року по 07 жовтня 2024 року із діагнозом: загрозливе виношування (а.с. 22-23, том 1).
Згідно із випискою № 176 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, виданою КНП «Міська клінічна лікарня № 1 Івано-Франківської міської ради», ОСОБА_2 перебувала у стаціонарі жіночої консультації з 10 жовтня 2024 року по 21 жовтня 2024 року із діагнозом: хвороби органів травлення під час вагітності; загрозливе невиношування (а.с. 20-21, том 1).
Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Згідно зі статтею 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.
Відповідно до частини першої статті 80 СК Украйни аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до частин першої другої, п`ятої статті 84 Сімейного кодексу України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду.
Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції, застосувавши наведені положення сімейного кодексу України, належним чином дослідивши подані сторонами докази, дійшов правильного висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на користь ОСОБА_2 у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову та на весь період її вагітності, а також у випадку народження дитини, до досягнення дитиною трирічного віку. 
Колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції помилково в оскаржуваному рішенні зіслався на визнання позову відповідачем, оскільки з матеріалів справи встановлено, що сторона відповідача погоджувалася лише на часткове задоволення позовних вимог. Однак, на думку апеляційного суду, зазначене не впливає на правильність висновків суду першої інстанції, так як ОСОБА_1 ані в суді першої інстанції, ані в суді апеляційної інстанції жодним чином не довів об`єктивну неможливість надавати матеріальну допомогу дружині у заявленому нею розмірі, водночас судове рішення ухвалене за результатами оцінки у сукупності всіх доказів та обставин справи. 
Виходячи з засад розумності та справедливості, а також дотримання балансу інтересів сторін, апеляційний суд уважає, що аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача є обґрунтованими з огляду на те, що позивачка у зв`язку з вагітністю позбавлена можливості працевлаштуватися та відповідно знаходиться у скрутному матеріальному становищі. Ба більше, суд звертає увагу на те, що згідно зі статтею 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, відповідач по справі не позбавлений можливості за наявності певних обставин подати заяву про зменшення розміру аліментів, присуджених рішенням суду.
Також колегія суддів критично оцінює доводи відповідача про те, що його матір перебуває на його утриманні, оскільки такі не підтверджуються жодними належними та допустими доказами. Крім того, суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні встановив, що матір відповідача є працездатною особою, працює вчителем, є внутрішньо переміщеною особою, отримує дохід. Зазначені обставини під час апеляційного перегляду рішення суду стороною відповідача жодним чином не спростовано, як і не доведено факт несення витрат відповідачем на лікування останньої.
Колегія суддів не бере до уваги й доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 несе певні витрати, пов`язані із проходженням ним військової служби, оскільки такі також не підтверджуються наявними у справі доказами.
Разом з тим, апеляційний суд уважає за необхідне зазначити, що під час апеляційного перегляду оскаржуваного рішення суд не приймає до уваги, подані позивачкою докази, зокрема, щодо належного матеріального становища відповідача, оскільки такі докази стороною позивачки під час розгляду справи у встановленому законом порядку суду першої інстанції не подавалися та не були предметом його дослідження. Крім того, деякі витрати, понесено позивачкою та відповідачем після розгляду справи судом першої інстанції, а суд апеляційної інстанції дає оцінку обставинам, які відбувались на момент ухвалення рішення.
Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд уважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовано всебічно та повно, їм надано правильну правову оцінку, рішення суду постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.
Керуючись статтями 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Сікорської Ольги Миколаївни залишити без задоволення.
Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 березня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає, а у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 02 червня 2025 року.

Суддя-доповідач:                                                                Л. В. Василишин 
Судді:                І. О. Максюта
               О. В. Пнівчук