П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
15 квітня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/9311/24	
Перша інстанція: суддя Марин П.П.,
повний текст судового рішення
складено 05.09.2024, м. Одеса
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача: Димерлія О.О.,
суддів: Шляхтицького О.І., Осіпова Ю.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05.09.2024 у справі №420/9311/24 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії
У С Т А Н О В И В:
25.03.2024 ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень, в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із проходженням служби, за період з 15.06.2023 по 27.06.2023, з 11.07.2023 по 01.08.2023, з урахуванням фактично виплачених сум;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 щодо нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень, в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 15.06.2023 по 27.06.2023, з 11.07.2023 по 01.08.2023, з урахуванням фактично виплачених сум.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує про те, що він має право на отримання додаткової винагороди збільшеної до 100 000 грн, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», адже у період з 15.06.2023 по 27.06.2023, з 11.07.2023 по 01.08.2023 він перебував на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із проходженням служби. Натомість, військовою частиною НОМЕР_1 протиправно не виплачено такої додаткової винагороди. 
Відповідач – військова частина НОМЕР_1 з позовними вимогами не погоджується та вважає їх необґрунтованими стверджуючи, що заявлені позивачем періоди лікування не пов`язані з контузією, травмою, каліцтвом, пов`язаним із захистом Батьківщини, а є загальними захворюваннями.  
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05.09.2024 у справі №420/9311/24 позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у зв`язку із отриманням поранення, травми у період з 14.06.2023 по 27.06.2023 у розмірі 100 000 грн. пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у зв`язку із отриманням поранення, травми у період з 14.06.2023 по 27.06.2023 у розмірі 100000грн. пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні, з урахуванням виплачених сум.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Приймаючи означене рішення в частині задоволених позовних вимог окружний адміністративний суд вказав, що позивач має право на отримання додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень на період лікування в закладі охорони здоров`я за період з 14.06.2023 по 27.06.2023.
Не погодившись із рішенням окружного адміністративного суду в частині задоволених позовних вимог відповідачем подано апеляційну скаргу в якій, з посиланням на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, викладено прохання скасувати оскаржувану частину судового акту із прийняттям у відповідній частині нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги військова частина НОМЕР_1 вказує, що судом першої інстанції не в повній мірі досліджено наявні у матеріалах справи докази, а також перебрано на себе повноваження військово-лікарської комісії. 
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку із положеннями чинного, на момент виникнення спірних правовідносин, законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає, з урахуванням такого.
Зокрема, колегією суддів установлено, що 24.02.2022 відбулась повномаштабна військова агресія російської федерації на територію України.
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань Президентом України 24.02.2022 видано Указ №69/2022 «Про загальну мобілізацію».
З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .
Як стверджує позивач, у період з 15.06.2023 по 27.06.2023, з 11.07.2023 по 01.08.2023 він перебував на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із проходженням служби.
Проте, за спірний період ОСОБА_1 не нараховано та не виплачено передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» додаткової винагороди збільшеної до 100000грн.
Уважаючи, що ОСОБА_2 має право на отримання за періоди з 15.06.2023 по 27.06.2023, з 11.07.2023 по 01.08.2023 додаткової винагороди збільшеної до 100000грн., останній звернувся до суду з даною позовною заявою.  
Здійснюючи перегляд справи в апеляційному порядку в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів зазначає наступне. 
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), який встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Згідно із ст.1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Статтею 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять:
- посадовий оклад, оклад за військовим званням;
- щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);
- одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
У зв`язку з повномаштабною військовою агресією російської федерації проти України 24.02.2022 Президентом України видано Указ № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».
Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» оголошено загальну мобілізацію. 
28.02.2022 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Пунктом 1 названого рішення Уряду (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, Міністром оборони України прийнято рішення - окреме доручення від 23.06.2022 № 912/з/29, яким серед іншого у пункті 7 визначено, що у період дії воєнного стану, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень також включати військовослужбовців, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії (ця норма застосовується з 24.02.2022).
Підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100000грн є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 24.08.2008 №    402, видана командиром військової частини, де проходять службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини (зразок заповнення наведено в додатку №5).
Як установлено колегією суддів, у період з 06.06.2023 по 14.06.2023 ОСОБА_1 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в н.п. Бахмут Донецької області, що підтверджується відповідною довідкою військової частини НОМЕР_1 (а.с.34). 
Згідно фактичних обставин справи, 14.06.2023 сапер інженерно-саперного взводу НОМЕР_2 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_1 під час безпосередньої участі в бойових діях, при виконанні бойового завдання за призначенням на території України та захисту Батьківщини, поблизу населеного пункту Іванівське Бахмутського району Донецької області в результаті ворожого артилерійського обстрілу, отримав мінно-вибухову травму, що підтверджено довідкою військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_3 від 20.10.2023 №11739.
Травму сапер інженерно-саперного взводу НОМЕР_2 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_1 отримав під час безпосередньої участі у бойових діях по захисту Батьківщини, при виконанні бойових завдань у складі військової частини НОМЕР_1 поблизу населеного пункту АДРЕСА_1 . Травма старшого солдата ОСОБА_1 не пов`язана з вчиненням кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком вчинення дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, навмисного спричинення тілесного ушкодження або самогубства, під час виконання завдань, був екіпірований у засобах індивідуального захисту (бронежилет, шолом).
Означене підтверджується змістом наказу військової частини НОМЕР_1 від 09.04.2024 №615/НОД “Про обставини отримання травми солдатом ОСОБА_1 в ході бойових дій під час воєнного стану в Україні”.
Як з`ясовано колегією суддів, внаслідок отриманих травм ОСОБА_1 у період з 15.06.2023 по 27.06.2023 перебував на стаціонарному лікуванні. 
Отже, з урахуванням установлених фактичних обставин справи суд апеляційної інстанції уважає правильним висновок окружного адміністративного суду про те, що ОСОБА_1 має право на отримання спірної додаткової винагороди за період з 15.06.2023 по 27.06.2023.
При цьому, колегія суддів відхиляє доводи скаржника про те, що в довідці військово-лікарської комісії від 20.10.2023 №11739 зазначено неправильне формулювання причинно-наслідкового зв`язку травми позивача, а саме: «ТАК, пов`язана з проходженням військової служби», замість - «ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини», адже такий підхід до вирішення спірного питання є занадто формальним та не може вплинути на можливість отримання позивачем гарантованої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 додаткової винагороди.
Суд апеляційної інстанції уважає безпідставними також твердження відповідача про те, що досліджуючи перевідний епікриз позивача від 27.06.2023 та висновок ВЛК суд першої інстанції перебрав на себе функції військово-лікарської комісії, оскільки з метою дотримання основних засад (принципів) адміністративного судочинства суд має досліджувати наявні у матеріалах справи докази та робити відповідні висновки. 
Перевірка правовідносин на відповідність законодавчим приписам у контексті наявності у військовослужбовця права на отримання додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, віднесено до повноважень суду.
Колегія суддів зазначає, що досліджуючи спірні правовідносини окружний адміністративний суд не перебирав на себе повноважень, які віднесено до виключної компетенції військово-лікарської комісії, а досліджував наявні у матеріалах справи докази з метою встановлення фактичних обставин справи. 
Установлені в межах розгляду даної справи фактичні обставини у повному обсязі спростовують викладені відповідачем в апеляційній скарзі доводи.
Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а викладені відповідачем в апеляційній скарзі доводи не свідчать про порушення судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.
Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення окружним адміністративним судом було дотримано всіх вимог законодавства, а тому підстав для його скасування немає.
З підстав визначених статтею 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст.308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний адміністративний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05.09.2024 у справі №420/9311/24 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач 		О.О. Димерлій	
Судді	  	О.І. Шляхтицький    Ю.В. Осіпов