П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

30 квітня 2025 року                                                                                      м. Київ
                                                                     
Справа № 755/7021/24
Апеляційне провадження №22-ц/824/3807/2025
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:            судді-доповідача:                 Соколової В.В.
                          суддів:                                   Нежури В.А., Поліщук Н.В.
            розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Дніпровського районного суду міста Києва, ухваленого під головуванням судді Хромової О.О. 27 вересня 2024 року у м. Київ, у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,  
 
В С Т А Н О В И В :
 
У квітні 2024 року АТ «Універсал Банк» звернулося до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість  за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 18 лютого 2019 року в розмірі 52284,98 грн., яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом
Позов обґрунтовано тим, що monobank - це мобільний банк в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank.
18 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернувся до  АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. 
Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір та зобов`язується виконувати його умови.
На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 45 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 .
Вказував, що АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання виконав у повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, а відповідач не виконує свої зобов`язання за договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 11 лютого 2024 року становить 52284,98 грн. 
 
Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 27 вересня 2024 року позов АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 18 лютого 2019 року в розмірі 4866,03 грн та судові витрати в розмірі 281,80 грн.
Рішення суду мотивовано тим, що відповідач отримав кредит та користувався кредитними коштами. Однак, позивачем не надано доказів на погодження сторонами розміру процентів за користування кредитним лімітом, тому за відсутності погодження між сторонами розміру процентів позивач не мав права ані нараховувати їх за визначеними ним ставками, ані враховувати грошові кошти відповідача в рахунок їх погашення. Відтак, внесені відповідачем кошти а сумі 47418,95 грн повинні були бути зараховані позивачем на погашення заборгованості за тілом кредиту. 
Крім того, суд вважав безпідставним самостійне списання банком з карткового рахунку відповідача витрат по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн та включення цієї суми до загального розміру заборгованості.
Таким чином, розмір заборгованості відповідача за кредитним договором після вирахування суми, зарахованої банком на погашення заборгованості за сплатою відсотків за користування кредитом та самостійного списання витрат по сплаті судового збору складає 4866,03 грн. 
 
У поданій апеляційній скарзі АТ «Універсал Банк», посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Позивач вказує, що судом першої інстанції не було досліджено механізму отримання банківських послуг проекту «monobank», а також процедуру ознайомлення споживача з умовами, правилами обслуговування рахунків фізичних осіб з тарифами, таблицею розрахунку вартості кредиту, паспортом споживчого кредиту. Вважає, що суд дійшов передчасних висновків відносно того, що клієнт не був ознайомлений із зазначеними умовами, правилами обслуговування рахунків фізичних осіб, тарифами, таблицею розрахунку вартості кредиту  та паспортом споживчого кредиту.
Підписавши анкету-заяву відповідач підтвердив, що він ознайомлений з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту, та отримав їх примірники в мобільному додатку. Відповідач висловив свою згоду з вказаними документами в електронному вигляді у мобільному додатку «monobank» шляхом застосування клієнтом електронного цифрового підпису. Тобто сторонами було погоджено усі істотні умови договору. Відтак,посилання суду першої інстанції на недоведеність банком, що саме ці умови та правила розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, є безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на приписах Закону України «Про електронну комерцію».
Вказує, що виконаний банком розрахунок заборгованості та виписка по рахунку є належними доказами, що  підтверджують заявлені позовні вимоги. При цьому, відповідач доказів, які б спростували правильність наданого банком розрахунку заборгованості не надав. 
 
Відповідач відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надав.
 
У порядку ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
 
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.
 
Судом встановлено, що ОСОБА_1 18 лютого 2019 року підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг АТ «Універсал Банк».
У анкеті-заяві міститься прохання відповідача відкрити поточний рахунок № НОМЕР_2 у гривні на його ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, вказану в додатку відповідно до умов договору та наведених нижче умов.
Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг, укладання якого підтверджує і зобов`язується виконувати його умови (п.2).
Згідно з п.3 анкети-заяви, відповідач підтвердив, що ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту та отримала їх примірники у мобільному додатку, що складають договір та зобов`язалася виконувати його умови. Окрім цього, відповідач беззастережно погодився з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту та повідомляти його про це шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток.
Підписанням анкети-заяви відповідач засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення її дій згідно з договором. Визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Підтвердив, що всі наступні правочини можуть вчинятися нею або банком з використанням електронного цифрового підпису (п.6).
Згідно з п.11 заяви усе листування щодо цього договору відповідач просив здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов договору. /а.с.15/
На підтвердження своїх вимог позивачем до позовної заяви також було надано у копіях:
- розрахунок заборгованості за договором №б/н від 08 квітня 2019 року /а.с.8-14/;
- Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів «monobank» /а.с.16-28/; 
- Тарифи за карткою «monobank», паспорт споживчого кредиту чорної карти «monobank» /а.с.29-30/;
- Паспорт споживчого кредиту Чорної картки «monobank» /а.с.31-32/;
- таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача, виходячи із суми кредиту 10000 грн /а.с.32 на звороті/;
- паспорту громадянина України  ОСОБА_1 та довідку про присвоєний код платника податків ОСОБА_1 /а.с.34-36/;
- Банківська ліцензія  виданої ПАТ «Універсал Банк» 10 жовтня 2011 року /а.с.38/;
- виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відносно АТ «Універсал Банк» /а.с.39/
- витяг зі Статуту АТ «Універсал Банк» /а.с.40-41/.
В подальшому позивач також надав: 
-           виписку по рахунку відповідача за період з 18 лютого 2019 року по 04 квітня 2024 року, згідно з якою кредитний ліміт станом на 07 травня 2024 року - 42700 грн, заборгованість 55312,98 грн, баланс на кінець періоду «-12612,98 грн» /а.с.57-72, 82-97/;
-          довідка АТ «Універсал Банк» про те,  що ОСОБА_1 була видана кредитна картка: НОМЕР_1 , термін дії до 06/24
-          довідку про розмір встановленого кредитного ліміту, а саме: 18 лютого 2019 року кредитний ліміт був встановлений у розмірі 20000,00 грн., 15 травня 2019 року кредитний ліміт збільшено до 25000,00 грн., 05 січня 2020 року ліміт збільшено до 45000,00 грн., 07 червня 2021 року ліміт зменшено до 44 400,00 грн., 10 червня 2021 року ліміт зменшено до 44000,00 грн., 13 червня 2021 року ліміт зменшено до 43600,00 грн., 16 серпня 2021 року ліміт зменшено до 42800,00 грн., а 02 листопада 2021 року ліміт було зменшено до  42700,00 грн. /а.с.98-99/
 
Згідно з ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).
Відповідно до положень ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 628, 629 ЦК України).
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду (ч.1 ст. 638 ЦК України).
Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч.2 ст. 638 ЦК України).
За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Відповідно до положень ч.ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).
Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК України).
 
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону).
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону).
Згідно із ч.6 ст.11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом ч.8 ст.11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Положеннями ст.12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
 
Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України).
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», згідно з якою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Відповідно до п. 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року №254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75.
Виписка з рахунку особи, яка відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до вимог закону, є документом, який може бути доказом і який суду необхідно оцінити відповідно до вимог цивільного процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору.
Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі №372/223/17, від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18, від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц, від 26 травня 2021 року у справі №204/2972/20, від 13 жовтня 2021 року у справі №209/3046/20, від 01 червня 2022 року у справі №175/35/16-ц.
 
З наведених обставин справи вбачається, що між сторонами у справі був укладений договір про надання банківських послуг в електронній формі, який виконувався сторонами, про що свідчить виписка по рахунку, згідно з якою  відповідач здійснював витрати, в тому числі кредитних коштів та періодично вносив кошти на поповнення рахунку та  погашення кредитної заборгованості.
Разом з тим, як вбачається з витягу Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів «monobank», Паспорту споживчого кредиту чорної карти «monobank» та Тарифів чорної карти «monobank», які були додані до позовної заяви, останні не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 18 лютого 2019 року шляхом підписання анкети-заяви.
При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів «monobank» набувають чинності 27 листопада 2021 року, а анкета-заява відповідачем була підписана 18 лютого 2019 року.
А відтак колегія суддів погоджується з висновком суду, що позивачем не надано доказів, що саме ці Умови розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву.
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання банківських послуг «monobank» від 18 лютого 2019 року, яка виникла станом 11 лютого 2024 року у розмірі  52284,98 грн.
Позивач у відповіді на відзив вказував на те, що як вбачається із виписки по рахунку від 14 травня 2024 року заборгованість у розмірі 55312,98 грн. складається з використаного кредитного ліміту (42700 грн.) та овердрафту (12612,98 грн).
Як вбачається з довідок АТ «Універсал Банк» відповідачу була видана кредитна картка: НОМЕР_1 , термін дії до 06/24, кредитний ліміт за якою неодноразово змінювався і остаточно був визначений в розмірі  42700 грн.
З виписки по рахунку вбачається, що відповідачем використовувались кредитні кошти, а позивачем до загальної заборгованості по кредиту включалося та відповідно проводилося списання відсотків за користування ними.
Оскільки матеріали справи не містять доказів про погодження з відповідачем умов стягнення відсотків, суд першої інстанції, з яким погоджується і колегія суддів апеляційного суду, обґрунтованого вважав, що позивач безпідставно нарахував у розмір заборгованості вказану складову (відсотки), тому внесені кошти на погашення кредиту, які позивачем зараховано на погашення відсотків в розмірі 4718,95 грн необхідно відняти від загального розміру заборгованості.
Також колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано зменшив розмір заборгованості на суму 3028 грн., які позивач самостійно списав з карткового рахунку відповідача як витрати по сплаті судового збору.
Враховуючи, що відповідач фактично отримав кредит, користувався ним та періодично погашав заборгованість, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» підлягає стягненню сума заборгованості по тілу кредиту у розмірі 4886,03 грн, яка є різницею між визначеною позивачем сумою заборгованості, сумою нарахованих відсотків та судового збору.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої  інстанції дослідив належним чином наявні у справі докази, а відтак дійшов вірного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.
Доводи позивача про те, що відповідач розмір заборгованості не спростував та умови договору не оспорював, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки доведення умов кредитування і наявності заборгованості є обов`язком  позивача виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого статтею 12 ЦПК України.
Наведені у апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновком суду першої інстанції стосовно оцінки зібраних у справі доказів, зокрема доказів, поданих позивачем на підтвердження його доводів про наявність укладеного з відповідачем кредитного договору.
Інші доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду не впливають та жодним чином їх не спростовують.
Враховуючи встановлені судом обставини, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судове рішення - без змін.
 
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» - залишити без задоволення.
Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 27 вересня 2024 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
 
Суддя-доповідач:
                                                           
Судді: