ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"23" квітня 2025 р.                                                           Справа №914/2736/24

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючого судді                                                                       Панова І.Ю.,
Суддів                                                                                Малех І.Б.,
Зварич О.В.,
розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кроп Контрол" б/н від 31.03.2025 (вх. №01-05/944/25 від 31.03.2025)
на рішення Господарського суду Львівської області від 06.03.2025 (повний текст складено 25.03.2025)
у справі №914/2736/24 (суддя Петрашко М.М.)
за позовом Виконавчого комітету Стрийської міської ради
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Кроп Контрол"
про стягнення 25832,67 грн

В порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст вимог позовної заяви і рішення суду першої інстанції.
Виконавчий комітет Стрийської міської ради звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кроп Контрол" про стягнення суми ПДВ у розмірі 25832,67 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що договір №45/24 від 12.03.2024 укладений між Виконавчим комітетом Стрийської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю “Кроп Контрол” в період дії положень пункту 32 підрозділу 2 розділу XX “Перехідні положення” Податкового кодексу України, операція з постачання оптичних прицілів до замовника повинна була здійснюватись без сплати ПДВ.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 06.03.2025 у справі №914/2736/24 позов задоволено. Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кроп Контрол" на користь Виконавчого комітету Стрийської міської ради суму ПДВ у розмірі 25832,67 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн.
Рішення мотивовано тим, що відповідач отримав від позивача спірні грошові кошти у сумі 25832,67 грн без достатньої правової підстави, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 25832,67 грн підлягають задоволенню

Короткий зміст вимог та узагальнених доводів учасників справи.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Кроп Контрол" оскаржило таке в апеляційному порядку. Апеляційна скарга надійшла на адресу Західного апеляційного господарського суду 31.03.2025. В апеляційній скарзі скаржник просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 06.03.2025 у справі №914/2736/24 та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог Виконавчого комітету Стрийської міської ради.
Зазначає, що твердження позивача про те, що операція з постачання оптичних прицілів до замовника повинна була здійснюватись без сплати ПДВ без будь яких додаткових вимог чи умови із посиланням на п. 32 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України є безпідставними, оскільки для вказаного звільнення потрібен сертифікат кінцевого споживача або безпосередня вказівка в договорі.
Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, про розгляд справи був належним чином повідомлений.

Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.03.2025 вказану справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Панова І.Ю., суддів Малех І.Б. та Зварич О.В.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 07.04.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Кроп Контрол" б/н від 31.03.2025 (вх. №01-05/944/25 від 31.03.2025) на рішення Господарського суду Львівської області від 06.03.2025 у справі №914/2736/24, апеляційну скаргу вирішено розглядати без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.
Відводів суддям в порядку ст.ст. 35, 36, 37 ГПК України на адресу суду не надходило.
Фіксування судового засідання за допомогою технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч. 3 ст. 222 ГПК України.
У відповідності до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з встановленими судом першої інстанції обставинами, і визначеними відповідно до них правовідносинами, вбачається, що:

12.03.2024 Виконавчим комітетом Стрийської міської ради (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кроп Контрол" (виконавець) укладено договір №45/24, відповідно до пункту 1.1. якого виконавець зобов`язується поставити замовникові товари “Приціли оптичні TRIJICON ACOG 4X32 RED CHEVRON ВАС NS” ДК 021:2015:38630000-0: Астрономічні та оптичні прилади (зазначені в специфікації, яка містить вказівку на найменування, одиницю виміру, кількість, ціну за одиницю та загальну суму і є невід`ємною частиною договору), а замовник - прийняти і оплатити такі товари. 
Відповідно до пунктів 1.2. та 1.3. договору, кількість товарів та модель (за цим договором) згідно специфікації (додаток №1). Обсяги закупівлі товарів можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків.
Згідно з пунктом 3.1. договору загальна вартість договору: 154996,00 грн у тому числі ПДВ – 25832,67 грн, відповідно до пункту 193.1. Податкового кодексу України.
Пунктом 4.1. договору передбачено, що замовник здійснює оплату після отримання товару на підставі виставленого рахунку та накладної. Оплата здійснюється шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок учасника протягом 10 (десяти) робочих днів з дня підписання представниками сторін накладної та рахунку.
Відповідно до видаткової накладної №30 від 22.03.2024 відповідач поставив позивачу товар (2 шт. прицілів оптичних TRIJICON ACOG 4X32 RED CHEVRON ВАС NS) на загальну суму з ПДВ 154996,00 грн (ПДВ становить 25832,67 грн).
27.03.2024 відповідно до платіжної інструкції №228 позивач сплатив відповідачу 154996,00 грн.
В подальшому, а саме 01.04.2024 відповідно до акту прийому-передачі на виконання рішення сесії Стрийської міської ради №2342 “Про затвердження змін до Програми “Матеріально-технічне забезпечення підрозділів територіальної оборони” на 2024 рік” від 08.02.2024, позивач передав на безоплатній основі, а військова частина НОМЕР_1 прийняла наступні матеріальні цінності: 2 шт. прицілів оптичних TRIJICON ACOG 4X32 RED CHEVRON ВАС NS на суму 154966,00 грн.
Як зазначив позивач, при укладанні договору (12.03.2024), а також під час проведення оплати за придбаний по договору товар, сторони протиправно домовились про ціну 2 комплектів оптичних прицілів з урахуванням суми ПДВ, як наслідок з бюджету безпідставно витрачено частину коштів на придбання оптичних прицілів.
З метою вирішення спору в позасудовому порядку, виконавчим комітетом Стрийської міської ради надіслано лист від 20.05.2024 №03-09/384 до директора ТзОВ "Кроп Контрол" з проханням повернути кошти в сумі 25832,67 грн, однак, як зазначив позивач, відповіді виконавчий комітет не отримав.

При перегляді рішення господарського суду колегія суддів Західного апеляційного господарського суду керувалась наступним.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Згідно з ч. 1 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (стаття 509 ЦК України).
Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 527 Цивільного кодексу України унормовано, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор – прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).
Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
12.03.2024 Виконавчим комітетом Стрийської міської ради (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кроп Контрол" (виконавець) укладено договір №45/24, відповідно до пункту 1.1. якого виконавець зобов`язується поставити замовникові товари “Приціли оптичні TRIJICON ACOG 4X32 RED CHEVRON ВАС NS” ДК 021:2015:38630000-0: Астрономічні та оптичні прилади (зазначені в специфікації, яка містить вказівку на найменування, одиницю виміру, кількість, ціну за одиницю та загальну суму і є невід`ємною частиною договору), а замовник - прийняти і оплатити такі товари.
За своїм змістом та правовою природою укладений між сторонами правочин є договором поставки.
Згідно зі статтею 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Статтею 638 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно частин 1, 2 статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.
З аналізу вищевказаної норми слідує, що сторони мають право встановлювати ціну в договорі на власний розсуд, водночас в окремих випадках, визначених законом, в договорах застосовуються ціни, що встановлені або регулюються уповноваженими на те органами. Тобто держава або уповноважені нею органи можуть встановлювати фіксовані ціни у вигляді граничного рівня цін або рівня рентабельності тощо.
Водночас порядок та механізм нарахування і сплати податку на додану вартість чи навпаки (операції, які не є об`єктом оподаткування або звільнені від оподаткування тощо) врегульовано нормами Податкового кодексу України та не може встановлюватися (погоджуватися чи змінюватися) сторонами за домовленістю, тобто в договірному порядку. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №910/12764/20 та у постанові Верховного Суду від 01.06.2021 у справі № 916/2478/20.
Як встановлено господарським судом, відповідно до видаткової накладної №30 від 22.03.2024 відповідач поставив позивачу товар (2 шт. прицілів оптичних TRIJICON ACOG 4X32 RED CHEVRON ВАС NS) на загальну суму з ПДВ 154996,00 грн (ПДВ становить 25832,67 грн). 27.03.2024 відповідно до платіжної інструкції №228 позивач сплатив відповідачу 154996,00 грн. 01.04.2024 відповідно до акту прийому-передачі позивач передав на безоплатній основі, а військова частина НОМЕР_1 прийняла наступні матеріальні цінності: 2 шт. прицілів оптичних TRIJICON ACOG 4X32 RED CHEVRON ВАС NS на суму 154966,00 грн.
Відповідно до частини 3 статті 142 Конституції України держава бере участь у формуванні доходів бюджетів місцевого самоврядування, фінансово підтримує місцеве самоврядування.
Згідно з статтею 5 Бюджетного кодексу України, бюджетна система України складається з державного бюджету та місцевих бюджетів. Місцевими бюджетами є бюджет Автономної Республіки Крим, обласні, районні бюджети та бюджети місцевого самоврядування. Бюджетами місцевого самоврядування є бюджети територіальних громад сіл, їх об`єднань, селищ, міст (у тому числі районів у містах), бюджети об`єднаних територіальних громад.
Згідно з підпунктом 194.1.1 пункту 194.1 статті 194 Податкового кодексу України (далі - ПКУ) податок на додану вартість становить 20 відсотків, 7 відсотків бази оподаткування та додається до ціни товарів/послуг.
Згідно з підпунктами “а” і “б” пункту 185.1 статті 185 ПКУ, об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку з постачання товарів/послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 ПКУ.
Відповідно до пункту 188.1 статті 188 Податкового кодексу України база оподаткування ПДВ операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на, додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками – суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).
Пунктами 30.1.-30.4., 30.9. статті 30 Податкового кодексу України унормовано, що податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених п. 30.2 цієї статті. Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.
Законом України № 3019-ІХ “Про внесення змін до підрозділу 2 розділу XX “Перехідні положення” Податкового кодексу України щодо звільнення від оподаткування податком на додану вартість операцій з постачання/ввезення товарів для потреб безпеки і оборони у період воєнного стану” від 10.04.2023 пункт 32 підрозділу 2 розділу XX “Перехідні положення” Податкового кодексу України викладено у новій редакції. Зокрема визначено, що тимчасово, на період проведення антитерористичної операції та/або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, та/або запровадження воєнного стану відповідно до законодавства, звільняються від оподаткування податком на додану вартість операції з ввезення на митну територію України та постачання на митній території України: товарів, кінцевим отримувачем яких відповідно до сертифіката кінцевого споживача або згідно з умовами договору визначено правоохоронні органи, Міністерство оборони України, Збройні Сили України та інші військові формування, добровольчі формування територіальних громад, утворені відповідно до законів України, інші суб`єкти, що здійснюють боротьбу з тероризмом відповідно до закону та/або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації проти України, підприємства, які є виконавцями (співвиконавцями) державних контрактів (договорів) з оборонних закупівель:
- оптичних приладів для слідкування, що класифікуються у товарних підкатегоріях 9013 10 90 00, 9005 10 00 00, 9005 80 00 00 згідно з УКТ ЗЕД;
Вказаний Закон та відповідні зміни до пункту 32 підрозділу 2 розділу XX “Перехідні положення” Податкового кодексу України набрали чинності 03.05.2023.
Тобто, для застосування режиму звільнення від оподаткування ПДВ, встановленого пунктом 32 підрозділу 2 розділу XX “Перехідні положення” Податкового кодексу України, до операцій з постачання на митній території України оптичних прицілів з 03.05.2023 уже не діяли будь які додаткові вимоги чи умови.
Оскільки договір укладений в період дії положень пункту 32 підрозділу 2 розділу XX “Перехідні положення” Податкового кодексу України, відтак, операція з постачання згаданих оптичних прицілів до замовника повинна була здійснюватися без сплати ПДВ, фактично товар придбавався на прохання військових частин кінцевими одержувачем товару є військова частина, то включення до ціни договору ПДВ суперечить пп. 5 п. 32 підрозділу 2 розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України, як наслідок завищено вартість товару на суму 25832,67 грн.
Слід зазначити, що хоча ПДВ і включається до ціни товару, однак не є умовою про ціну в розумінні цивільного та господарського законодавства, оскільки не може встановлюватися (погоджуватися чи змінюватися) сторонами за домовленістю, тобто в договірному порядку.
Продавець, як одна зі сторін зобов`язання, отримує зазначені кошти за рахунок покупця (замовника) не в порядку виконання договірного зобов`язання, що виключає застосування до правовідносин сторін норм зобов`язального права, а поза підставами, передбаченими договором купівлі-продажу (поставки), внаслідок їх перерахування на рахунок продавця (постачальника) понад вартість товару, який було поставлено.
Враховуючи, що продавець (постачальник) отриману від покупця (замовника) суму ПДВ до бюджету не сплачує, оскільки поставлений товар звільнено від оподаткування ПДВ, то продавець (постачальник) збагачується за рахунок покупця (замовника) на суму сплаченого останнім розміру ПДВ поза підставою, передбаченою законом.
Отже, за своєю правовою природою відносини щодо повернення продавцями (постачальниками) на користь покупців (замовників) безпідставно сплаченого в ціні товару ПДВ є кондикційними зобов`язаннями, а тому належним способом захисту порушених майнових інтересів держави в цих справах с стягнення відповідних сум на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України.
Подібна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 910/12764/20 та у постанові Верховного Суду від 01.06.2021 у справі № 916/2478/20.
Правовою підставою для задоволення вимоги про стягнення сплаченої суми ПДВ за ставкою 20% замість нульової ставки позивачем вказано статтю 1212 Цивільного кодексу України, яка визначає загальні положення про зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави.
Відповідно до частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення глави 83 Цивільного кодексу України (“Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави”) застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Правовий аналіз статті 1212 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали.
Наведений висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 910/1238/17, від 26.06.2018 у справі № 910/9072/17.
Із матеріалів справи вбачається, що оплата повної вартості придбаного на підставі договору товару згідно з ціною, визначеною у пункті 3.1 цього договору, включно з податком на додану вартість на загальну суму 25832,67 грн, була здійснена позивачем, як покупцем, що підтверджується платіжною інструкцією №228 від 27.03.2024.
Незважаючи на те, що відповідний товар оподатковувався за нульовою ставкою, відповідач отримав від позивача суму ПДВ за договором у повному обсязі.
Неповернення зазначеної суми, перерахованої поза межами договірних платежів, має наслідком збагачення відповідача за рахунок позивача поза підставою, передбаченою законом.
Подібний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 10.02.2022 у справі № 916/707/21.
Таким чином, набуття відповідачем, як однією зі сторін господарсько-договірного зобов`язання, бюджетних коштів за рахунок позивача не в порядку виконання договірного зобов`язання, а поза передбаченими договором підставами, внаслідок здійснення оплати понад вартість товару, який було поставлено, свідчить про необхідність застосування положень статті 1212 Цивільного кодексу України в частині повернення надмірно сплачених бюджетних коштів у розмірі 25832,67 грн.
Щодо твердження відповідача про те, що стягувана сума не знаходиться у його користуванні або володінні, оскільки була сплачена до бюджету, апеляційний господарський суд зазначає, що помилкова сплата відповідачем податку на додану вартість з операції з постачання товарів, звільненої від оподаткування, не може бути підставою для покладення понесених відповідачем витрат у вигляді сплати відповідних сум ПДВ на позивача як покупця відповідного товару.
Окрім цього, щодо підсудності даного спору колегія суддів зазначає наступне.
Статтями 27 - 30 ГПК України визначено правила щодо територіальної юрисдикції (підсудності) господарських справ.
Загальне правило визначення територіальної юрисдикції викладене у ч. 1 ст. 27 ГПК України, відповідно до якого позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Водночас в ст. 29 ГПК України передбачено право вибору підсудності позивачем у визначених в цій нормі випадках. За приписами ч. 5 ст. 29 ГПК України позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.
За загальним правилом, місце виконання зобов`язань є договірною умовою та узгоджується сторонами у договорі.
В п. 5.2 договору №45/24 від 12.03.2024 передбачено, що місце поставки (передачі) товарів: 82400, Львівська обл. м. Стрий, вул. Т. Шевченка, 71.
Якщо в договорі поставки встановлено обов`язок продавця поставити товар у певному місці, то позивач, користуючись приписами ч. 5 ст. 29 ГПК України, може скористатись правом вибору підсудності спору.
Подібна правова позиція викладена в постанові КГС ВС від 27.02.2024 у справі № 916/2239/22 (п. 12.75 - 12.79), яку апеляційний господарський суд враховує відповідно до приписів ч. 4 ст. 236 ГПК України.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд зазначає, що позивачем правильно визначено підсудність справи.

Отже, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що відповідач отримав від позивача спірні грошові кошти у сумі 25832,67 грн без достатньої правової підстави, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 25832,67 грн підлягають задоволенню.

Висновок апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до ч.1 ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
За приписами ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ч. 1 ст. 276 ГПК України).
На підставі викладеного колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Львівської області від 06.03.2025 у справі №914/2736/24 ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і правові підстави для його скасування відсутні, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не обґрунтовані і не визнаються такими, що можуть бути достатньою підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.

Судові витрати в суді апеляційної інстанції.
Оскільки у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює рішення, та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 ГПК України). Відтак, згідно ст.129 ГПК України сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги слід залишити за скаржником.

Враховуючи наведене та керуючись ч. 13 ст. 8, ст. ст. 12, 86, 129, 236, 254, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України,

ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кроп Контрол" б/н від 31.03.2025 (вх. №01-05/944/25 від 31.03.2025) - залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Львівської області від 06.03.2025 у справі №914/2736/24 - залишити без змін.
3. Судовий збір за перегляд справи у суді апеляційної інстанції - покласти на скаржника.
4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню.
5. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Головуючий суддя                                                                                Панова І.Ю.,

Суддя                                                                                                    Зварич О.В.,

                                                                                                    Малех І.Б.