ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" квітня 2025 р.           Справа№ 920/1393/23(920/708/24)
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Сотнікова  С.В.
суддів:            Отрюха Б.В. 
          Остапенка О.М. 
 
за участю секретаря судового засідання Макухи О.А.,
представника позивача арбітражного керуючого Жмакіна С.А. (в режимі відеоконференції),
представника відповідача адвоката Проніна О.А.,
розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Аграрний фонд"
на рішення Господарського суду Сумської області 
від 29.08.2024 (повний текст складено 30.08.2024, суддя Яковенко В.В.)
у справі № 920/1393/23(920/708/24)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгтоп" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Жмакіна Сергія Андрійовича 
до Акціонерного товариства "Аграрний фонд",
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "УКР.АЗ.-Дружба",
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мурашковська Олена Семенівна,
про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,
в межах справи № 920/1393/23 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгтоп",

ВСТАНОВИВ:

У червні 2024 року ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгтоп" звернувся з позовом до Акціонерного товариства "Аграрний фонд" про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, про звернення стягнення на заставне майно, вчинений нотаріусом у зв`язку невиконанням Товариством з обмеженою відповідальністю "УКР.АЗ.-Дружба" зобов`язань з оплати поставленої продукції за договором поставки № 03-КМЕ-130418-1 від 13.04.2018, в забезпечення якого був укладений договір застави від 13.04.2018 між Акціонерного товариства "Аграрний фонд" як заставодержателем та ТОВ "Торгтоп" як заставодавцем.
Рішенням Господарського суду Сумської області від 29.08.2024 у справі №920/1393/23(920/708/24) позов задоволено повністю, визнано виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мурашковської Олени Семенівни від 18.11.2019, зареєстрований в реєстрі за № 5875, таким, що не підлягає виконанню. Стягнуто з Акціонерного товариства "Аграрний фонд" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгтоп" 3028 грн судового збору.
Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 29.08.2024, у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.11.2024 (головуючий суддя, суддя-доповідач Поляков Б.М.) відкрито апеляційне провадження у справі № 920/1393/23(920/708/24) за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Аграрний фонд".
19.11.2024 суддю Полякова Б.М. звільнено у відставку.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.12.2024, для розгляду справи визначено колегію суддів: Сотніков С.В. (головуючий), Остапенко О.М., Отрюх Б.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.12.2024 прийнято до провадження та вирішено здійснювати апеляційний розгляд справи №   920/1393/23(920/708/24) по суті спочатку колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: Сотніков С.В. (головуючий), Остапенко О.М., Отрюх Б.В.; призначено розгляд справи в судовому засіданні на 25.02.2025.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.02.2025 відкладено розгляд справи на 08.04.2025.
В судовому засіданні 08.04.2025 суд оголосив скорочену постанову (вступну та резолютивну частини).
Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
Згідно зі статтею 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Відповідно до приписів ст. ст. 11, 15 Цивільного кодексу України цивільні права й обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. 
Захист цивільних прав - це передбаченні законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. 
Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. 
Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України. 
Положеннями ст. 16 ЦК України встановлено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. 
Виходячи з приписів частини другої статті 50 Закону України "Про нотаріат" право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, а також нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.
Спори між боржниками і стягувачами, а також спори за позовами інших осіб, прав та інтересів яких стосуються нотаріальні дії чи акт, у тому числі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом, вирішуються господарським судом за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо суб`єктний склад сторін відповідного спору відповідає приписам статті 1 ГПК. 
При цьому за змістом статей 1, 2, 18, 22, 27 ГПК, статей 1 і 3 названого Закону нотаріус не може бути відповідачем у господарському процесі, а залучається до участі в ньому як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса, можуть пред`являтися також за місцем його виконання.
З аналізу вищенаведених норм законодавства вбачається, що суд може захистити порушене право, зокрема, шляхом визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.
Предметом доказування у господарських спорах даної категорії за загальним правилом є обставини, які свідчать про існування правових підстав для вчинення виконавчого напису, зокрема, існування у боржника відповідного боргу перед кредитором та того, чи допускається у спірних правовідносинах застосування вказаного досудового способу вирішення спорів.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про заставу" застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом.
В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання або в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.
Статтею 11 Закону України "Про заставу" визначено, що сторонами договору застави (заставодавцем і заставодержателем) можуть бути фізичні, юридичні особи та держава. Заставодавцем може бути як сам боржник, так і третя особа (майновий поручитель).

Відповідно до статті 19 Закону України "Про заставу" за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.
Згідно з частинами першою та сьомою статті 20 Закону України "Про заставу" заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. 
Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. 
З матеріалів справи вбачається, між ПАТ "Аграрний фонд" (постачальник) та ТОВ "УКР.АЗ.-Дружба" (покупець) укладено Договір поставки № 03-КМЕ-130418-1 від 13.04.2018, за умовами якого постачальник зобов`язався поставити покупцю товар на суму 12 595 440 грн.
В забезпечення виконання зобов`язань за Договором поставки № 03-КМЕ-130418-1 від 13.04.2018 між ПАТ "Аграрний фонд" (заставодержатель) та ТОВ "Торгтоп" (заставодавець) був укладений договір застави від 13.04.2018, посвідчений нотаріально та зареєстрований в реєстрі за № 828.
За договором застави від 13.04.2018 забезпечується виконання зобов`язання, що виникло у ТОВ "УКР.АЗ.-Дружба" (боржник) на підставі договору поставки № 03-КМЕ-130418-1 від 13.04.2018 (основний договір). ТОВ "Торгтоп" виступає майновим поручителем ТОВ "УКР.АЗ.-Дружба" за основним договором (пункт 1.1 договору застави).
За п. 1.2. договору застави - в забезпечення виконання зобов`язань, зазначених у п. 1.1. цього договору, Заставодавець (ТОВ "Торгтоп") на умовах, передбачених цим договором, передає у заставу належне йому на праві власності майно - обладнання (згідно переліку).
Вказане обладнання перебувало за адресою: Сумська область, Сумський район, село Стецьківка, вулиця Сумська, будинок 80-6, право власності на яке підтверджується договором купівлі-продажу, укладеним між ТОВ "УКР.АЗ.-Дружба" та ТОВ "Торгтоп" 06.10.2015 № 06/10/15 (предмет застави).
На підставі п. 1.4. договору застави  заставна вартість предмета застави визначена сторонами і становить 13 483 200 грн з урахуванням ПДВ.
Згідно з п. 2.3. договору застави заставодержатель набуває право звернути стягнення на предмет застави та задовольнити за рахунок предмета застави вимоги за основним договором в повному обсязі в разі невиконання або порушення виконання боржником (ТОВ "УКР.АЗ.-Дружба") умов основного договору або невиконання або порушення виконання заставодавцем (ТОВ "Торгтоп") будь-яких умов цього договору, в тому числі вимоги щодо сплати неустойки (штрафу, пені), що передбачені основним договором.
У відповідності до п. 2.7. договору застави у випадку невиконання боржником (ТОВ "УКР.АЗ.-Дружба") будь-яких зобов`язань за основним договором, заставодержатель (AT "Аграрний фонд") має право звернути стягнення на предмет застави на підставі виконавчого напису нотаріуса або в інший спосіб, передбачений чинним законодавством України, зокрема, реалізувати предмет застави через третіх осіб за власним розсудом через комісійні магазини, біржі, тощо.
Отже, позивач виступив майновим поручителем ТОВ "УКР.АЗ.-Дружба" за виконання останнім зобов`язань за договором поставки перед відповідачем.
Відтак, в силу застави позивач відповідає перед відповідачем за невиконання ТОВ "УКР.АЗ.-Дружба" зобов`язань за договором поставки в межах предмета застави.
На виконання своїх зобов`язань за договором поставки № 03-КМЕ-130418-1 від 13.04.2018 ПАТ "Аграрний фонд" поставив на користь ТОВ "УКР.АЗ.-Дружба" товар - мінеральні добрива в кількості 1214,8 т на загальну суму 12595440 грн.
Покупець ТОВ "УКР.АЗ.-Дружба" свої зобов`язання не виконало, поставлений товар не оплатило у визначений договором строк - до 20.11.2018.
У зв`язку з порушенням ТОВ "УКР.АЗ.-Дружба" зобов`язань за договором поставки, відповідач надіслав третій особі та позивачу вимогу про усунення порушення основного зобов`язання, вимагав перерахувати грошові кошти в сумі 17594908,69 грн.
Так, відповідач на основну заборгованість у розмірі 12 595 440 грн нарахував пеню в сумі 1 913 126,56 грн, штраф в сумі 2519088 грн, інфляційні втрати в сумі 407826,92 грн, 3% річних в сумі 159427,21 грн.
Оскільки, заборгованість не була погашена, відповідач звернувся до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису.
18.11.2019 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мурашковська О.С. вчинила виконавчий напис нотаріуса від 18.11.2019 реєстровий № 5875, відповідно до якого запропонувала звернути  стягнення на користь AT "Аграрний фонд" на обладнання за переліком майна, яке знаходиться за адресою: Сумська область, Сумський район, село Стецьківка, вулиця Сумська, 80-б та є у власності ТОВ "Торгтоп" в рахунок погашення основнної заборгованості у розмірі 12595440 грн, пені - 1913126,56 грн, штрафу - 2519088 грн, інфляційних втрат - 407826,92 грн, 3% річних - 159427,21 грн, що разом становить 17594908,69 грн.
Обладнання передане в заставу AT "Аграрний фонд" за договором застави, посвідченим Мурашковською О.С. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу від 13.04.2018 за реєстровим № 828, в якості забезпечення виконання зобов`язання за договором поставки № 03-КМЕ-130418-1 від 13.04.2018, укладеним між ПАТ "Аграрний фонд" та ТОВ "УКР.АЗ-Дружба", та Додатковою угодою № 03-КМЕ-130418-1-1 від 14.06.2018, укладеною між ПАТ "Аграрний фонд" та ТОВ "УКР.АЗ.-Дружба" строк виконання за яким настав 20.11.2018. 
Разом з тим, нотаріус у спірному виконавчому написі у разі відсутності обладнання у власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгтоп" запропонувала задовольнити вимоги Публічного акціонерного товариства "Аграрний фонд" шляхом стягнення грошових коштів з рахунків ТОВ "Торгтоп"  та перерахувати:
основну заборгованість у розмірі 12595440 грн; пеню - 1913126,56 грн; штраф - 2519088 грн; інфляційні втрати - 407 826,92 грн; 3% річних - 159427,21 грн, що разом становить 17594908,69 грн.
Відповідно до ст. 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. 
Відповідно до п. 1 - 3 гл. 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого  наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.
Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.
Нотаріуси відмовляють у вчиненні виконавчого напису у випадках, коли витребовується майно, звернення стягнення на яке забороняється законодавством України або здійснюється виключно на підставі рішення суду.
Нотаріус вчиняє виконавчі написи:
якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем;
за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.
Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.
При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.
Пунктом 1    переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим  постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999, визначено, що для одержання виконавчого напису на нотаріально посвідчених договорах, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку) подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
При цьому, безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі. 
Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність".
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не заперечувався розмір заборгованості за договором поставки, а відтак суд доходить висновку, що у нотаріуса були підстави вважати, що розмір заборгованості покупця перед відповідачем, в тому числі по штрафним санкціям, є безспірними та належить вчинити виконавчий напис на договорі застави, звернувши стягнення саме на предмет застави.
Суд звертає увагу, що позивач є майновим поручителем за договором застави і відповідає перед заставодержателем лише в межах заставного майна.
Зазначене свідчить про те, що нотаріусом помилково зроблено висновок про те, що позивач виступив перед відповідачем основним боржником, а не майновим поручителем на підставі договору застави та Закону України "Про заставу", і заставодержатель в даному випадку має право звернути стягнення лише на передане йому в заставу майно - предмет застави, а не на грошові кошти, які в заставу не передавались.
Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що спірний виконавчий напис було частково вчинено з порушення вимог чинного законодавства, а саме із порушенням Закону України "Про заставу" та за відсутності доказів безспірності вимог відповідача за зобов`язанням сплатити грошові кошти.
Отже, в частині звернення стягнення на грошові кошти виконавчий напис належить визнати таким, що не підлягає виконанню, задовольнивши частково позов.
Відповідно до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обов`язок з доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, яка бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, що виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 76 ГПК України).
Згідно зі статтею 77 Господарського процесуального кодексу України допустимість доказів полягає у тому, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (стаття 78 цього Кодексу).
Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Одночасно статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Таким чином, з`ясування фактичних обставин справи має здійснюватися судом із застосуванням критеріїв оцінки доказів, передбачених статтею 86 Господарського процесуального кодексу України щодо відсутності у доказів заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо та їх сукупності в цілому.
Позивач не довів суду обставин припинення застави за договором застави та відсутність заборгованості за договором поставки, виконання зобов`язань за яким було забезпечено за договором застави станом на день вчинення спірного виконавчого напису.
Відтак, належить визнати помилковим висновок суду першої інстанції про визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню в цілому, позаяк відповідач підтвердив заборгованість за договором поставки та надав нотаріусу договір застави, яким було забезпечене основне зобов`язання.
В силу положень процесуального законодавства та численної практики Верховного Суду судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Крім того, відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Хаджинастасиу проти Греції", національні суди повинні зазначати з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується їхнє рішення, що, серед іншого дає стороні можливість ефективно скористатися наявним у неї правом на апеляцію; у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти РФ" зазначено, що ще одним завданням вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України").
Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Трофимчук проти України" зазначив, що, хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
За наведених вище обставин, колегія суддів дійшла висновку, що рішення місцевого господарського суду про повне задоволення позову належить скасувати, прийняти нове рішення, яким частково задовольнити позовні вимоги та визнати виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню в частині задоволення вимоги Публічного акціонерного товариства "Аграрний фонд" шляхом стягнення грошових коштів з рахунків Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгтоп".
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (ч. 2 ст. 277 ГПК України).
Колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду Сумської області від 29.08.2024 у даній справі ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права, що є підставою для його скасування у відповідності із п. 2 ч. 1 ст. 277 ГПК України та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог, у зв`язку з чим належить також частково задовольнити апеляційну скаргу.
У зв`язку зі скасуванням рішення суду першої інстанції належить здійснити новий розподіл судових витрат у відповідності до статті 129 ГПК України.
Згідно із статтею 129 ГПК України судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги належить покласти на сторони в рівних частинах у зв`язку з частковим задоволенням вимог.
Керуючись статтями 269, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 277, 282 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Аграрний фонд" задовольнити частково.
2.    Рішення Господарського суду Сумської області від 29.08.2024 у справі №    920/1393/23 (920/708/24) скасувати. 
3. Прийняти нове рішення.
Позов задовольнити частково.
Визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мурашковської Олени Семенівни від 18.11.2019, зареєстрований в реєстрі за № 5875, таким, що не підлягає виконанню в частині: "У разі відсутності обладнання у власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгтоп" пропоную задовольнити вимоги Публічного акціонерного товариства "Аграрний фонд" шляхом стягнення грошових коштів з рахунків Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгтоп" та перерахувати: основної заборгованості у розмірі 12595440 грн, пені - 1913126,56 грн, штрафу - 2519088 грн, інфляційних втрат 407826,92 грн, 3% річних - 159427,21 грн, що разом становлять суму в розмірі 17594908,69 грн".
Стягнути з Акціонерного товариства "Аграрний фонд" (ідентифікаційний код 38926880) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгтоп" (ідентифікаційний код 39203992) 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) грн судового збору за подання позовної заяви.
В решті позовних вимог відмовити.
4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгтоп" (ідентифікаційний код 39203992) на користь Акціонерного товариства "Аграрний фонд" (ідентифікаційний код 38926880) 1816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) грн 80 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у строки, встановлені ст. 288 Господарського процесуального кодексу України. 
Повний текст постанови складено та підписано 29.04.2025. 

Головуючий суддя                                                            С.В. Сотніков 

Судді                                                                                Б.В. Отрюх

                                                                                О.М. Остапенко