Справа № 347/2024/16 
Провадження № 22-ц/4808/305/25 
Головуючий у 1 інстанції КРИЛЮК М. І. 
Суддя-доповідач Максюта 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 березня 2025 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі:
головуючого (суддя-доповідач)        Максюти І.О.,
суддів:                                        Василишин Л.В., Пнівчук О.В.,         
секретаря                        Шемрай Н.Б.,
з участю         особи, яка подала апеляційну скаргу, відповідачки ОСОБА_1  та її представника адвоката Синишина П.Є., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом  ОСОБА_2 до  ОСОБА_1 про реальний розподіл будинковолодіння, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області, ухвалене суддею Крилюк М.І. 16 грудня 2024 року в м. Косів Івано-Франківської області, 
в с т а н о в и в :
Короткий зміст позовних вимог
У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до  ОСОБА_1 фактично про поділ будинку шляхом виділу у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності (будинку з господарськими спорудами) .
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом є власником 1/2 частини житлового будинку та господарських будівель і споруд, що знаходяться по АДРЕСА_1 . Інша частина будинковолодіння належить ОСОБА_1 . 
З відповідачкою у неї склалися неприязні стосунки. У зв`язку з тим, що вона із сім`єю проживає в іншому населеному пункті, не має можливості постійно слідкувати за діями відповідачки щодо спільного майна, тому бажає виділення її частки. Таку необхідність пояснює тим, що відповідачка безпідставно користується належною їй часткою в майні. 
Крім того, до реального розподілу також належить включити прибудову, яка споруджена її сім`єю спільно зі спадкодавцем як частину житлового будинку, яка не введена в експлуатацію, оскільки ця прибудова значно збільшила площу будинку, хоча і є самочинною. Належним чином отримати дозвіл на добудову та введення цієї частини житла в експлуатацію не являється можливим, оскільки не дає згоду інший співвласник, тобто відповідачка ОСОБА_1 . 
Просила позов задовольнити та провести реальний розподіл житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 , виходячи із часток по 1/2 частині (а.с.2-4, том 1).
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 16 грудня 2024 року позов задоволено. 
В порядку реального розподілу, 1/2 частини спадкового житлового будинку, господарських споруд і будівель, що знаходиться в АДРЕСА_1 , виділено ОСОБА_2 , як співвласнику №1 додатку № 2 відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи за СА/081217/ЛО від 08.12.2017 року: житлову кімнату 1-3 площею 18,1 м.кв.; кухню 1-2, площею 6,4 м.кв, а також приміщення прибудови вартістю 37520,00 грн.; надвірні будівлі споруди: В – стодолу , Г – вбиральню.
В порядку реального розподілу, 1/2 частини житлового будинку, господарських споруд і будівель, що знаходиться в АДРЕСА_1 виділено ОСОБА_1 , як співвласнику №2 додатку № 2 відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи за СА/081217/ЛО від 08.12.2017 року: житлову кімнату 1-4 площею 13,3 м.кв.; коридор 1-1 площею 4,9 кв.м.; надвірні будівлі, споруди: Б – стайню, В1 - підвал , №1 – криницю.
Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 18 760,00 грн в рахунок компенсації 1/2 частини прибудови. 
Роботи по переобладнанню окремих приміщень сторонам провести відповідно до додатку № 3 судової будівельно-технічної експертизи за СА/081217/ЛО від 08.12.2017 року (а.с.163-165, том 2).
Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги
Не погодившись з рішенням суду,  ОСОБА_1  подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Зазначає, що задовольняючи позовні вимоги, суд посилався на те, що визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.
Вказує, що судом не взято до уваги її заперечення щодо запропонованого судовим експертом варіанту розподілу.
Також вважає помилковим висновок суду про те, що фізичний знос елементів спірного житлового будинку не свідчить про неможливість поділу його в натурі.
Наголошує, що не погоджується із єдиним запропонованим варіантом поділу будинку та вважає, що він не може бути поділений. Також на дату ухвалення оскаржуваного судового рішення стан будинку погіршився, тому висновок експерта від 2017 року втратив свою актуальність.
Суд погодився із запропонованим варіантом поділу будинку і виділив їй житлову кімнату площею 13,3 кв.м та коридор площею 4,9 кв.м, чим порушив норми матеріального права.
Окрім того, що рішенням суду їй виділено нижче встановленої законом норми житлової площі, суд ще й позбавив її можливості користуватися нежитловим приміщенням – кухнею.
Зазначає, що фізичний знос та незадовільний стан будинку безпосередньо впливає на можливість його поділу, оскільки в разі проведення робіт по переобладнанню відбудеться його руйнування, вона не матиме можливості встановити у коридорі вікно, відповідно, у потенційній кухні буде відсутнє денне світло, площа коридору та кухні у разі перепланування буде критично невеликою. Також буде відсутня можливість влаштувати ванну кімнату, отже вона не зможе забезпечити себе базовими приміщеннями.
Вказує, що до складу будинковолодіння входить самочинно збудований об`єкт нерухомого майна, який зазначений у варіанті поділу будинковолодіння у висновку експерта.
Також позивач не довела належними доказами, що вона своїми діями погіршила стан будинку та не спростувала факту законності її проживання у ньому.
Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі (а.с.171-175, том 2).
Позиція інших учасників справи
Учасниками справи відзив на апеляційну скаргу не подано, що, відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.
Позиція Івано-Франківського апеляційного суду        
У судове засідання сторони не з`явилася позивачка ОСОБА_2 , про день, місце та час розгляду справи повідомлена належним чином шляхом направлення рекомендованої кореспонденції. 
Приймаючи до уваги, що неявка осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає апеляційному розгляду справи, апеляційним судом виконаний обов`язок щодо повідомлення осіб, які беруть участь у справі, про день, місце та час судового засідання, тому апеляційний суд розглянув справу за її відсутності.
Згідно з статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ст. ст. 263, 264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним i обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі  питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги  і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для  вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини  сторін випливають iз встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає  застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в  позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.
Вислухавши пояснення особи, яка подала апеляційну скаргу, відповідачки ОСОБА_1 та її представника адвоката Синишина П.Є.,доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши, відповідно до ст.367 ЦПК України, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є частково обґрунтованою, виходячи з таких підстав.
Фактичні обставини справи
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 18.02.2014 року складено відповідний актовий запис №7 у виконавчому комітеті Кобаківської сільської ради Косівського району Івано-Франківської області (а.с.8, том 1).
Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Кобаківської сільської ради 29.01.2004 року за №167, житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 належав на праві приватної спільної часткової власності по 1/2 частці ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с.7, том 1).
Із свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Косівської районної державної нотаріальної контори Антонюк О.В. 28.08.2014 року, зареєстрованого в реєстрі за №1054, встановлено, що на підставі заповіту, посвідченого Кобаківською сільською радою 28.05.2012 року, зареєстрованого в реєстрі за № 81, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_3 , 1939 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається із: 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 , і належить спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності, виданого Кобаківською сільською радою 29.01.2004 року на підставі рішення цієї ж ради від 08.09.2003 року на №167. Будинок зареєстрований в Коломийському МБТІ 29.01.2004 року за №261, в книзі №1, реєстраційний номер 4552730 (а.с.5, том 1).
Відповідно до висновку будівельно-технічної експертизи №СА/081217/ЛО від 08.12.2017 року на розгляд суду запропоновано можливий варіант поділу житлового будинку по АДРЕСА_1 , по 1/2 частці, а саме: співвласнику №1 додатку № 2 відповідно до висновку пропонується виділити житлову кімнату 1-3 площею 18,1 м.кв.; кухню 1-2 , площею 6,4 м.кв, а також приміщення прибудови вартістю 37520 грн; надвірні будівлі споруди: В – стодолу, Г – вбиральню. Співвласнику №2 додатку № 2 відповідно до висновку: житлову кімнату 1-4 площею 13,3 м.кв.; коридор 1-1 площею 4,9 кв.м. ; надвірні будівлі, споруди – Б – стайню, В1 підвал , №1 – криницю (а.с.95-141, том 1).
Також експертом запропоновано проведення робіт по переобладнанню окремих приміщень, відповідно до додатку № 3 судової будівельно-технічної експертизи за СА/081217/ЛО від 08.12.2017 року (а.с.193-194, том 1).
Застосовані норми права 
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Поняття спільної часткової власності визначено у частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності.
Право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.
Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.
Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Частинами першою-третьою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Згідно з частинами першою-другою статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.
Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.
Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.
Відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.
У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.
Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364, 367 ЦК України, виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності.
Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.
За змістом наведених норм виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно, за загальним правилом, розміру його частки у праві спільної власності та припинення права спільної часткової власності на відповідне майно. Шляхом виділу частки у майні припиняється спільна часткова власність, і особа стає власником виокремленого майна.
Юридичне значення виділу частки полягає у тому, що учасник отримує в натурі майно, яке відповідає його частці, як самостійний об`єкт. Отже, виділ частки передбачає виокремлення частини об`єкта у самостійний об`єкт.
Частка, яка виділяється, повинна бути саме окремим об`єктом нерухомого майна, як і частка, яка залишається в іншого власника (власників), у розумінні статті 181 ЦК України. Внаслідок виділу частки з нерухомого майна утворюється два самостійних об`єкта майна.
Отже, у спорах про поділ (виділ частки) в натурі учасникам спільної часткової власності може бути виділено відокремлену частину нерухомого майна, яка відповідає розміру їх частки у праві власності. Якщо виділ (поділ) можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною розмірів ідеальних часток і стягненням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася.
Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо).
Як зазначено в Постанові Верховного Суду від 03.06.2020 року, в тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина житлового будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок. Фізичний знос елементів спірного житлового будинку не свідчить про неможливість поділу в натурі такого будинковолодіння (а.с.30-34, том 2).
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 707/2516/18 зазначено, що завданням суду при розгляді такої категорії справ є встановлення можливості поділу об`єкта нерухомості, що перебуває в спільній частковій власності, який буде відповідати вимогам, що передбачені будівельними нормами та правилами, коли кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.
У постанові Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі № 501/2148/17 (провадження № 61-22087св19) зроблено висновок, що поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки із майна, що є у спільній частковій власності, правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце не виділ, а поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється.
Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
У частині другій статті 372 ЦК України вказано, що в разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.
Набуття права власності на об`єкти незавершеного будівництва визначено у статті 331 ЦК України. За змістом частини другої цієї статті право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).
ЦК України у частині першій статті 376 ЦК України визначає поняття самочинного будівництва. Житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (частина друга зазначеної статті).
Інструкція щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затверджена наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року №55, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 06 липня 2007 року за №774/14041, визначає порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна, крім земельних ділянок, та застосовується суб`єктами господарювання, які здійснюють технічну інвентаризацію об`єктів нерухомого майна при підготовленні проектних документів щодо можливості проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна.
Згідно з пунктом 2.3 зазначеної Інструкції не підлягають поділу об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об`єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону.
Висновок про те, що самочинно збудоване нерухоме майно не є об`єктом права власності, а тому не може бути предметом поділу зробив і Верховний Суд України у постановах від 04 грудня 2013 року у справі № 6-130цс13 та від 30 вересня 2015 року у справі № 6-286цс15, а також Верховний Суд у складі Касаційного цивільного суду у постановах: від 06 березня 2019 року у справі № 361/4685/17 (провадження № 61-44133св18), від 15 квітня 2020 року у справі № 307/3957/14-ц (провадження № 61-43540св18), від 03 червня 2020 року у справі № 722/1882/16-ц (провадження № 61-39287св18), від 16 березня 2021 року у справі № 562/542/19 (провадження № 61-14468св20), від 15 листопада 2021 року у справі № 279/790/18 (провадження № 61-5368св20), від 17 листопада 2021 року у справі № 182/4522/19 (провадження № 61-19065св20), від 16 лютого 2022 року у справі № 495/6053/19 (провадження № 61-1694св21), від 09 березня 2023 року у справі № 127/28862/21 (провадження № 61-9283св22) та інших.
Послідовна і судова практика Великої Палати Верховного Суду стосовно висновку про те, що особа не набуває права власності на самочинне будівництво (постанови від 23 червня 2020 року у справі № 680/214/16 (провадження № 14-445цс16) та від 14 вересня 2021 року у справі № 359/5719/17 (провадження № № 14-8цс21)).
Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Як встановлено з матеріалів справи, спірне будинковолодіння (будинок з господарськими спорудами) перебуває у спільній частковій власності двох осіб – ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , тому виділ 1/2 частки в будинку - окремої площі, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), автоматично передбачає виділ такого ж окремого об`єкта нерухомого майна власнику, що залишається.
Судом встановлено, що до складу спірного будинковолодіння входить прибудова. Експертом у висновку зазначено, що можливість поділу (виділу частки) незавершеного будівництвом житлового будинку визначається за будівельною готовністю несучих і зовнішніх огороджувальних елементів будинку, їх технічним станом та можливістю обладнання житлових, як мінімум однокімнатних, квартир в частинах будинку, що виділяються співвласникам, та завершення будівництва будинку. Будівельна готовність прибудови становить 40%, вартість якої (з урахуванням вартості матеріалів і робіт) експертом визначена в сумі 37520,00 грн. Із основних конструктивних елементів відсутні стіни, частина перекриття, згідно методичних рекомендацій поділ прибудови неможливий.
У витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на спірний будинок з господарськими спорудами (а.с.6, том 1) прибудова як складова частина об`єкта нерухомого майна не зазначена, тобто є самочинним будівництвом, що не заперечують сторони під час розгляду справи, тому вона не підлягає врахуванню при поділі будинку з господарськими спорудами та виділі часток у нерухомому майні кожному із співвласників. А суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, допустився помилки, врахувавши наявність прибудови і виділивши її позивачці, порушив норми матеріального права. 
Доказом про технічну можливість поділу в натурі об`єкту нерухомого майна є висновок експерта або уповноваженого суб`єкта господарювання саме щодо технічної можливості такого поділу (виділу).
Як встановлено з матеріалів справи, за клопотанням представника позивачки призначено судову будівельно-технічну експертизу, за результатами проведення якої експертом запропоновано  можливий варіант поділу житлового будинку по АДРЕСА_1 , по 1/2 частці кожному.
Також експертом запропоновано проведення робіт по переобладнанню окремих приміщень, відповідно до додатку № 3 судової будівельно-технічної експертизи за номером СА/081217/ЛО від 08.12.2017 року.
В судовому засіданні експерт ОСОБА_4 свій висновок підтвердив та пояснив, що побудова спірного будинку велася багато років у відповідності до існуючих на той час будівельних норм. Перелік будівель та споруд, що вказані у матеріалах технічної інвентаризації Коломийського МБТІ від 26 квітня 1990 року, відповідає будівлям, конфігурації та розмірам, що розташовані на земельній ділянці, окрім споруди: ворота №1, ворота №2, огорожа №3, навіс №1, навіс №2, які не вказані у матеріалах технічної інвентаризації. Ним у дослідницькій частині розроблений варіант поділу житлового будинку по АДРЕСА_1 з відступом від ідеальних часток 1/2 та 1/2. Поділ будинку запропонований з невеликим відхиленням від часток співвласників, але і технічний стан будинку не в повній мірі відповідає чинним нормам ДБН у зв`язку із старою забудовою, який приймався в експлуатацію за чинними на той час будівельними нормами і правилами, також такий поділ найбільш раціональний, оскільки житловий будинок знаходиться у незадовільному стані. Господарські споруди (підвал, вбиральню, криницю) можливо залишити у спільному (загальному) користуванні, враховуючи можливість подальшого встановлення порядку користування земельною ділянкою, яка на час проведення експертизи не приватизована. Площа кухні за чинними на час складання висновку експерта повинна становити не менше 8 кв.м, однак можливе зменшення до 5 кв.м.
Разом з тим, у судовому засіданні відповідачка ОСОБА_1 заявила про виділ їй тієї частки будинку, якою вона користується протягом тривалого часу, оскільки у будинку постійно і безперервно проживає, та з урахуванням її віку і матеріального становища, та враховуючи те, що в разі проведення робіт по переобладнанню відбудеться його руйнування, вона не матиме можливості встановити у коридорі вікно, відповідно, у потенційній кухні буде відсутнє денне світло, площа коридору та кухні у разі перепланування буде критично невеликою. Також не буде можливості влаштувати ванну кімнату, отже вона не зможе забезпечити себе базовими приміщеннями. Тому просила виділити їй частку будинковолодіння, як співвласнику №1 згідно додатку № 2 висновку судової будівельно-технічної експертизи за СА/081217/ЛО від 08.12.2017 року: житлову кімнату 1-3 площею 18,1 м.кв.; кухню 1-2, площею 6,4 м.кв; господарську споруду: В – стодолу.
Хоча факт постійного проживання відповідачки у будинку не дає їй права вимагати більшу частку у нерухомому майні, а наявність іншого житла у позивачки не позбавляє її права на рівне право на майно, але враховуючи ті обставини, що частку позивачки у майні, яке перебуває у спільній частковій власності, можливо виділити лише із відхиленням від її ідеальної частки, тому слід враховувати інші обставини, які відповідають інтересам сторін.
Отже, якщо фактичний порядок користування склався таким чином, що відповідач використовує більшу площу, проживаючи у будинку безперервно і постійно протягом тривалого часу, а також вік відповідачки, це можна врахувати при визначенні розміру часток.  
Відтак, враховуючи усталений порядок користування майном, розмір часток співвласників, технічну можливість виділу частки із нерухомого майна у спосіб, максимально наближений до часток співвласників згідно висновку експерта від 08 грудня 2017 року № СА/08121/ЛО із додатками №2,3  та з урахуванням порядку користування майном, віку відповідачки, апеляційний суд дійшов висновку  про зміну оскаржуваного рішення суду.
Вирішуючи поділити будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 відповідно до варіанту висновку судової будівельно-технічної експертизи за СА/081217/ЛО від 08.12.2017 року, колегія суддів приходить до висновку, що вказаний експертом варіант розподілу хоч і має невелике відхилення від ідеальних часток, однак найбільше враховує баланс інтересів кожного із співвласників, дає підстави вважати, що технічно можливо виділити частку позивачки із нерухомого майна. 
Аналізуючи запропонований експертом варіант виділу часток із нерухомого майна кожному із співвласників, з урахуванням інтересів обох сторін, віку відповідачки, порядку користування нею частиною будинку, постійного і безперервного її проживання у будинку, із дотриманням пропорційності, колегія судів дійшла висновку, що з відступом від ідеальних часток співвласників по площі у житловому будинку, характеристиках та функціонального призначення кожного із приміщень та по їх вартості (як житлових та нежитлових у будинку, а також господарських будівель та споруд), враховуючи сільську місцевість, у якій розміщений будинок з господарськими спорудами, необхідність господарських споруд для кожної із сторін за їх функціональним призначенням, доцільним буде розподілити наступним чином: 
- виділити ОСОБА_1 1/2 частину житлового будинку, господарських споруд і будівель, що знаходиться в АДРЕСА_1 , як співвласнику №1 згідно додатку № 2 висновку судової будівельно-технічної експертизи за СА/081217/ЛО від 08.12.2017 року: житлову кімнату 1-3 площею 18,1 м.кв., вартістю 40 492 грн; кухню 1-2, площею 6,4 м.кв, вартістю 14 317 грн, господарську споруду: В – стодолу, вартістю 12 300 грн, а всього майна вартістю 67 109 грн. 
- виділити ОСОБА_2 1/2 частину житлового будинку, господарських споруд і будівель, що знаходиться в АДРЕСА_1 , як співвласнику №2 згідно додатку № 2 висновку судової будівельно-технічної експертизи за СА/081217/ЛО від 08.12.2017 року: житлову кімнату 1-4 площею 13,3 м.кв., вартістю 29 755 грн; коридор 1-1 площею 4,9 кв.м., вартістю 10 964 грн; господарську споруду Б – стайню, вартістю 14 118 грн, а всього майна вартістю 54 837 грн.
Для забезпечення ізольованого користування частинами житлового будинку і частинами господарських будівель виконати наступні ремонтно-будівельні роботи (переобладнання): зобов`язати ОСОБА_1 влаштувати дверний проріз у приміщенні 1-3 (житлова кімната) з вулиці, вартість робіт 650 грн та закласти дверний проріз між приміщеннями 1-3 (житлова кімната) та 1-4 (житлова кімната), вартість робіт 447 грн; зобов`язати ОСОБА_2 закласти дверний проріз між приміщеннями 1-2 (кухня) та 1-1 (коридор), вартість робіт 447 грн.
Роботи по переобладнанню окремих приміщень сторонам провести відповідно до додатку № 3 судової будівельно-технічної експертизи за СА/081217/ЛО від 08.12.2017 року (а.с.194, том 1).
Інші господарські споруди: В1 - підвал, вартістю 11 722 грн, Г – вбиральню, вартістю 514 грн, №1 – криницю, вартістю 3 576 грн залишити у спільному користуванні співвласників. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію за відхилення від ідеальних часток в розмірі 11 947,00 грн.
Варіант поділу будинку, описаний у висновку експерта, враховує фактичний порядок користування спірним нерухомим майном, що склався між сторонами та існує тривалий період та грошова компенсація за відхилення від рівності часток у праві спільної часткової власності, що становить 11 947,00 грн, не буде становити надмірний тягар для відповідачки.
Згідно з п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
На підставі викладеного, керуючись ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 16 грудня 2024 року змінити в частині визначення варіантів поділу будинку з господарськими спорудами, виконання переобладнання та стягнення компенсації за відхилення від часток співвласників.
Виділити ОСОБА_1 1/2 частину житлового будинку, господарських споруд і будівель, що знаходиться в АДРЕСА_1 , як співвласнику №1 згідно додатку № 2 висновку судової будівельно-технічної експертизи за СА/081217/ЛО від 08.12.2017 року: житлову кімнату 1-3 площею 18,1 м.кв., вартістю 40 492 грн; кухню 1-2, площею 6,4 м.кв, вартістю 14 317 грн, господарську споруду: В – стодолу, вартістю 12 300 грн, а всього майна вартістю 67 109 грн. 
Виділити ОСОБА_2 1/2 частину житлового будинку, господарських споруд і будівель, що знаходиться в АДРЕСА_1 , як співвласнику №2 згідно додатку № 2 висновку судової будівельно-технічної експертизи за СА/081217/ЛО від 08.12.2017 року: житлову кімнату 1-4 площею 13,3 м.кв., вартістю 29 755 грн; коридор 1-1 площею 4,9 кв.м., вартістю 10 964 грн; господарську споруду Б – стайню, вартістю 14 118 грн, а всього майна вартістю 54 837 грн.
Зобов`язати ОСОБА_1 виконати переобладнання: влаштувати дверний проріз у приміщенні 1-3 (житлова кімната) з вулиці, вартість робіт 650 грн та закласти дверний проріз між приміщеннями 1-3 (житлова кімната) та 1-4 (житлова кімната), вартість робіт 447 грн.
Зобов`язати ОСОБА_2 закласти дверний проріз між приміщеннями 1-2 (кухня) та 1-1(коридор), вартість робіт 447 грн.
Інші господарські споруди: В1 - підвал, вартістю 11 722 грн, Г – вбиральню, вартістю 514 грн, №1 – криницю, вартістю 3 576 грн залишити у спільному користуванні співвласників. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , жительки АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , жительки с. Черемошна Верховинського району Івано-Франківської області, компенсацію за відхилення від ідеальних часток в розмірі 11 947,00 грн (одинадцять тисяч дев`ятсот сорок сім гривень нуль копійок).
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Судді:                                                                         І.О. Максюта
                                                                        Л.В. Василишин
                                                                        О.В. Пнівчук
Повний текст постанови складено 07 квітня 2025 року.