УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №286/4576/23 Головуючий у 1-й інст. Кулініч Я. В. 
Категорія 42 Доповідач Талько О. Б. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді:         Талько О.Б., 
суддів:                         Коломієць О.С., Шевчук А.М., 
за участю секретаря     Антоневської В.В., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 286/4576/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 5 лютого 2024 року,  ухвалене під головуванням судді Кулініча Я.В.,

ВСТАНОВИВ:

       У листопаді 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія « Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом, в якому зазначено, що 9 серпня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю « Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір №164481602, за умовами якого відповідачці надано кредит у розмірі 9000 грн., строком до 23 серпня 2021 року, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами.
       28 листопада 2018 року між ТОВ « Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ « Таліон плюс» укладено договір факторингу, згідно з яким до останнього перейшло право вимоги за вказаним кредитним договором.
       31 грудня 2020 року додатковою угодою до цього договору факторингу сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції.
       Реєстром боржників №153 від 28 вересня 2021 року до договору факторингу підтверджується перехід права грошової вимоги ТОВ « Таліон Плюс» до ОСОБА_1 за цим кредитним договором.
       20 жовтня 2022 року між ТОВ « Таліон Плюс» ТОВ « ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу, за умовами якого до ТОВ « ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 .
       Відповідно до реєстру прав вимоги від 6 березня 2023 року, який є додатком до договору факторингу від 20 жовтня 2022 року, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором становить 29083 грн., з яких 9000 грн. – заборгованість за кредитом та 20083 грн. – заборгованість за відсотками.
       Окрім того, 20 березня 2021 року між ТОВ « ФК « Інвеструм» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідачці надано кредит у розмірі 3000 грн., строком до 17 квітня 2021 року, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 456,25 % річних.
       30 листопада 2021 року між ТОВ « ФК « Інвеструм» та ТОВ « ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу, за умовами якого до позивача перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором.
       Відповідно до реєстру боржників від 30 листопада 2021 року до договору заборгованість ОСОБА_1 за цим кредитним договором становить 12000 грн., з яких – 3000 грн. заборгованість за тілом кредиту; 9000 грн. – заборгованість за відсотками.
       Враховуючи вищезазначене, позивач просив стягнути із Козловець заборгованість за кредитним договором №164481602 у розмірі 29083 грн. та заборгованість за кредитним №15454-03/2021 в розмірі 12000 грн.
       Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 5 лютого 2024 року позовні вимоги задоволено.
       Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ « Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором №164481602 в розмірі 29083 грн., а також заборгованість за кредитним договором №15454-03/2021 в розмірі 12000 грн., а всього за кредитними договорами 41083 грн. та понесені судові витрати в сумі 2684 грн.
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.
       На обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що позивачем не надано жодних доказів того, що ТОВ « Інвеструм» та ТОВ « Манівео швидка фінансова допомога» дійсно надали їй кошти у зазначених в договорах розмірах.
       Наголошує на тому, що право вимоги ТОВ « Манівео швидка фінансова допомога» до неї за кредитним договором не могло перейти до ТОВ « Таліон Плюс» за договором факторингу від 28 листопада 2018 року, оскільки цей договір факторингу укладено раніше, ніж сам кредитний договір.
Позивачем до позову не долучено доказів того, що право вимоги ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за спірним кредитним договором перейшло до ТОВ « Таліон Плюс», та що останнє мало право відступити таке право позивачеві.
       Стверджує, що, пред`являючи вимогу про стягнення відсотків у розмірі 20083 грн. та 9000 грн., позивач не обгрунтував порядок та підстави нарахування такої заборгованості, не вказав, за який період та у якому порядку нараховані відсотки, не долучив до позовної заяви відповідний розрахунок.
       Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те. що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.
       В судовому засіданні встановлено, що 9 серпня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії №164481602, за умовами якого відповідачці надано кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі 9000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 434,35 % річних, що становить 1,19 % від суми кредиту за кожний день, строком до 23 серпня 2021 року.
       Обгрунтовуючи набуття права вимоги за вказаним кредитним договором, позивач надав суду копію додаткової угоди №26 до договору факторингу, укладеної між ТОВ « Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ « Таліон Плюс» 31 грудня 2020 року, у якій сторони дійшли згоди викласти у новій редакції текст договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року.
       За змістом даної угоди ТОВ « Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язувалося відступити ТОВ « Таліон Плюс» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги.
        Згідно з підпунктом 4.1 пункту 4 договору факторингу наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує.
       Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі за відповідним реєстром права вимоги.
       20 жовтня 2022 року між ТОВ « Таліон Плюс» та ТОВ « ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №20102022, згідно з яким до ТОВ « ФК Європейська агенція з повернення боргів» перейшло права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги.
       Право вимоги переходить від клієнта до фактора на наступний календарний день після підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог ( пункт 4 договору).
       Наявний в матеріалах справи витяг з реєстру прав вимоги №2 до договору факторингу №20102022 від 20 жовтня 2022 року містить інформацію про те, що за цим договором факторингу відступлено, зокрема, право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №164481602, на загальну суму 29083 грн, у тому числі заборгованість за тілом кредиту 9000 грн. та заборгованість за відсотками у розмірі 20083 грн. 
       В судовому засіданні також встановлено, що 20 березня 2021 року між ТОВ « ФК « Інвеструм» та відповідачкою укладений договір про надання фінансового кредиту №15454-03/2021, згідно з яким ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 3000 грн., строком до 17 квітня 2021 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 456,25 % річних від суми кредиту в розрахунку 1,25 % на добу.
       Згідно з п.3.3.3 договору позичальник має право продовжити строк надання кредиту, сплативши не пізніше останнього дня терміну повернення кредиту, зазначеного у графіку розрахунків, в повному обсязі нараховані проценти за кредитом.
       30 листопада 2021 року між ТОВ « ФК « Інвеструм» та ТОВ « ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №30112021-1, відповідно до якого до ТОВ « ФК « Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №15454-03/2021.
        Витяг з реєстру боржників до вказаного договору факторингу містить інформацію про те, що загальний розмір заборгованості за вказаним кредитним договором становить 12000 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту складає 3000 грн., а заборгованість зі сплати відсотків становить 9000 грн.
       Відповідно до положень частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
       Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться ( частина перша статті 526 ЦК України).
       Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за договором кредитної лінії №164481602 від 9 серпня 2021 року слід зазначити наступне.
       Статтею 512 ЦК України визначені підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема, пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).        
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. 
Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).
Із системного аналізу вказаних норм права слід дійти висновку про те, що відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. 
Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. 
Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Статтею 1078 ЦК України також передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав ( наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.
У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06 лютого 2014 року №352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03 квітня 2009 року №231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі, права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі, шляхом дисконтування суми боргу, розподілу процентів, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.
Як свідчать матеріали справи,  договір кредитної лінії №164481602 був укладений між ТОВ « Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачкою 9 серпня 2021 року.  Водночас,  договір факторингу, за яким, як стверджує позивач, він набув право грошової вимоги до  ОСОБА_1 , був укладений 28 листопада 2018 року. Текст  даного договору був викладений у новій редакції на підставі додаткової угоди від 31 грудня 2020 року. Тобто, на момент укладення договору факторингу ще не виникло зобов`язання між  ТОВ « Манівео швидка фінансова допомога» та  ОСОБА_1 , й у первісного кредитора не виникло право вимоги за неіснуючим зобов`язанням, яке він міг би передати ТОВ « Таліон Плюс» на підставі договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року. 
При цьому, копія вказаного договору факторингу відсутня в матеріалах справи, а досліджена судом додаткова угода до даного договору факторингу пов`язує виникнення у фактора права вимоги з моментом підписання фактором та клієнтом відповідного реєстру прав вимоги. Однак, такий реєстр не наданий суду.
Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що позивачем не доведено факту переходу права вимоги до  ОСОБА_1  за цим кредитним договором від  ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» й, відповідно, подальше відступлення права вимоги на підставі договору факторингу №20102022 від 20 жовтня 2022 року, не підтверджує набуття позивачем права вимоги до ОСОБА_1 за договором кредитної лінії №164481602 від 9 серпня 2021 року.
За таких обставин, у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором у розмірі 29083 грн. слід відмовити.
Що стосується позовних вимог про стягнення заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №15454-03/2021 від 20 березня 2021 року, варто зазначити, що наявний в матеріалах справи акт прийому-передачі реєстру боржників, підписаний фактором та клієнтом 30 листопада 2021 року підтверджує факт набуття позивачем права вимоги за цим кредитним договором, оскільки за змістом п.1.2 договору факторингу перехід від клієнта до фактора прав вимоги відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників.
При вирішені спору суд першої інстанції залишив поза увагою ту обставину, що кредитодавець вправі нараховувати проценти за користування кредитом лише в межах строку кредитування.
Як передбачено умовами договору про надання фінансового кредиту, кредитні кошти надані строком на 30 днів, тобто до 17 квітня 2021 року. 
Доказів того, що строк надання кредиту був продовжений у порядку, передбаченому п. 3.3.3 договору, матеріали справи не містять.
Таким чином, заборгованість зі сплати відсотків протягом строку кредитування становить 1125 грн. ( 3000 грн. х 1,25 % х 30 дн.).
Враховуючи вищезазначене, на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №15454-03/2021 від 20 березня 2021 року у розмірі 4125 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3000 грн. та заборгованості зі сплати відсотків у сумі 1125 грн. 
Оскільки позовні вимоги задоволено частково ( на 10,04 %), на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір у сумі 269 грн. 47 коп. (2684 грн. х 10,04 %).
Враховуючи часткове задоволення апеляційної скарги, на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги, пропорційно до позовних вимог, у задоволенні яких було відмовлено ( 89,96 %), у розмірі 1634 грн. 39 коп. ( 1816,80 грн. х 89,96 %).
За таких обставин, рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення,- про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 259,268,367,368,374,376,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 5 лютого 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №15454-03/2021 від 20 березня 2021 року у розмірі 4125 грн. та 269 грн. 47 коп. судового збору.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1634 грн. 39 коп.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуюча Судді: