П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/11125/24 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Дончик В.В. 
Суддя-доповідач -  Драчук Т. О.   
14 квітня 2025 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Драчук Т. О. 
суддів:  Смілянця Е. С.  Полотнянка Ю.П. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 24 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
в серпні 2024 року позивач, - ОСОБА_1 , звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 15.10.2024 адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром з 01.07.2021.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з 01.07.2021 виплачувати ОСОБА_1 пенсію без обмеження максимальним розміром, з урахуванням нарахованої індексації, встановленої Постановою Кабінету Міністрів України №118 від 16.02.2022 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році", з урахуванням нарахованої індексації, встановленої Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 24.02.2023 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат і додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році", з урахуванням нарахованої індексації, встановленої Постановою Кабінету Міністрів України №185 від 23.02.2024 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році", з урахуванням раніше виплачених сум.
15.01.2025 до Вінницького окружного адміністративного суду надійшла заява позивача в порядку статті 383 КАС України про визнання протиправними дій, вчинених Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області на виконання рішення суду. Обґрунтовуючи подану заяву ОСОБА_1 вказав, що вважає протиправними дії відповідача на виконання рішення суду, які полягають у обмеженні пенсії максимальним розміром з 01.03.2022.
Окремою ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 24.01.2025 заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, вчинених Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області на виконання рішення суду від 15.10.2024 року у справі №120/11125/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - задоволено.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо неналежного виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 15.10.2024 року у справі №120/11125/24.
Постановлено окрему ухвалу і направлено її до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
Також, зобов`язано повідомити Вінницький окружний адміністративний суд про вжиті Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області заходи, не пізніше одного місяця після надходження окремої ухвали.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить окрему ухвалу суду першої інстанції скасувати та винести нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 .
На думку апелянта, пенсійним органом в повному обсязі виконано рішення суду від 15.10.2024 та вказаним рішенням розмір виплачуваної пенсії не встановлювався, як і не ставилось питання подальших перерахунків пенсії.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.311 КАС Українисуд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.
З урахуванням вказаного та відсутності клопотань учасників справи про розгляд справи за їх участю, колегія суддів дійшла висновку про розгляд справи у порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з огляду на наступне.
Як встановлено судом першої інстанції, підтверджується матеріалами справи, рішенням суду від 15.10.2024 адміністративний позов задоволено. Зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з 01.07.2021 виплачувати ОСОБА_1 пенсію без обмеження максимальним розміром, з урахуванням нарахованої індексації, встановленої Постановою Кабінету Міністрів України №118 від 16.02.2022 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році", з урахуванням нарахованої індексації, встановленої Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 24.02.2023 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат і додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році", з урахуванням нарахованої індексації, встановленої Постановою Кабінету Міністрів України №185 від 23.02.2024 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році", з урахуванням раніше виплачених сум.
На виконання вказаного рішення, 25.11.2024 Вінницьким окружним адміністративним судом виписано виконавчий лист.
26.11.2024 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №120/11125/24 від 25.11.2024 року, повідомлено боржника про необхідність надання обґрунтованої відповіді та документального підтвердження виконання рішення суду.
Листом №0200-0902-5/128134 від 10.12.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області повідомлено державного виконавця, що на виконання рішення суду у справі №120/11125/24 від 15.10.2024 здійснено розрахунок розміру пенсії ОСОБА_1 , який станом 01.07.2021 становить - 19964,11 грн. та донараховано кошти в сумі 8992,88 грн. за період з 01.07.2021 по 28.02.2022.
Рішенням суду від 15.10.2024 надавалась оцінка спірним правовідносинам щодо виплати пенсії стягувачу без врахування вимог щодо обмеження її максимальним розміром з 01.07.2021 року, тобто предметом розгляду були правовідносини, які існували на момент розгляду справи по суті.
11.12.2024 державним виконавцем направлено вимогу до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, у якій вимагається виконати рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 15.10.2024 в повному обсязі, надавши документальне підтвердження щодо повного та фактичного виконання рішення суду.
16.12.2024 на виконання вимоги Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області листом №0200-0902-5/131218 повідомлено державного виконавця, що рішенням суду від 15.10.2024 надавалась оцінка спірним правовідносинам щодо виплати пенсії ОСОБА_1 без врахування вимог щодо обмеження максимальним розміром з 01.07.2021 та визнано протиправними дії пенсійного органу щодо обмеження пенсії максимальним розміром саме з 01.07.2021, тобто предметом розгляду в даній справі були правовідносини, які існували на момент розгляду справи по суті. Розмір пенсії в судовому рішенні не встановлювався, як і не встановилось питання подальших перерахунків пенсії позивача.
Як вбачається із розрахунку пенсії за вислугу років по пенсійній справі №ХЛ55819 станом на 01.03.2022 - розмір пенсії (з надбавками) - 22479,09 грн., до виплати - 20479,09 грн., станом на 01.03.2023 - розмір пенсії (з надбавками) - 23979,09 грн., до виплати - 21979,09 грн., станом на 01.03.2024 - розмір пенсії (з надбавками) - 25479,09 грн., до виплати - 23610,00 грн., станом на 01.01.2025 - розмір пенсії (з надбавками) - 25479,09 грн., до виплати - 23610,00грн.
В свою чергу, позивач вважає, що відповідач не виконав рішення суду першої інстанції, а тому звернувся до суду з відповідною заявою.
Приймаючи оскаржуване судове рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідач виконуючи рішення суду у даній справі, яким, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з 01.07.2021 року виплачувати ОСОБА_1 пенсію без обмеження максимальним розміром, з урахуванням нарахованої індексації, встановленої Постановою Кабінету Міністрів України №118 від 16.02.2022 року "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році", з урахуванням нарахованої індексації, встановленої Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 24.02.2023 року "Про індексацію пенсійних і страхових виплат і додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році", з урахуванням нарахованої індексації, встановленої Постановою Кабінету Міністрів України №185 від 23.02.2024 року "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році", здійснив перерахунок пенсії позивача, однак з 01.03.2022 року виплату пенсії обмежено максимальним розміром.
При цьому, не дивлячись на обґрунтованість та зрозумілість рішення суду, відповідач фактично обмежив розмір пенсії позивача, що є порушенням прав останнього, підтверджених рішенням суду, що набуло законної сили.
Суд першої інстанції акцентує увагу, що рішенням суду зобов`язано здійснювати виплату щомісячної доплати в розмірі 2000 грн., з урахуванням нарахованої індексації, без обмеження максимальним розміром, отже пенсійний орган в разі здійснення перерахунку пенсії не може обмежувати виплати щомісячної доплати та не може обмежувати нараховану індексацію, а тому пенсія підлягає виплаті без обмеження її максимальним розміром.
В мотивувальній частині рішення суду від 15.10.2024 року у справі №120/11125/24 судом зазначено, що питання обмеження пенсії позивача максимальним розміром було предметом судового розгляду у справі №120/8447/22 від 05.01.2023 року та у справі №120/16099/23 від 23.11.2023 року і ухвалені в цих справах рішення суду мають преюдиційний характер для правовідносин між сторонами. Серед іншого це означає, що під час проведення наступних перерахунків пенсії позивача пенсійний орган не вправі застосовувати обмеження максимального розміру пенсії з тих підстав, яким вже надано оцінку у судовому рішення, що набрало законної сили.
Водночас, за наслідками вирішення вищезазначених справ, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити з 01.03.2022 та з 01.03.2022 перерахунок пенсії позивача без обмеження її максимальним розміром.
Такі дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області при проведенні перерахунку пенсії позивачу без урахування судових рішень між цими сторонами у аналогічних правовідносинах нівелює таку конституційну засаду судочинства як обов`язковість судового рішення, закріплену статтею 129-1 Конституції України та суперечить вимогам статті 13 Закону №1402-VIII, статей 14 та 370 КАС України.
Враховуючи вищезазначене, такі дії суб`єкта владних повноважень на виконання рішення суду, які полягають у невиплаті щомісячної доплати до пенсії в сумі 2000 грн., невиплаті нарахованої індексації та обмеженні пенсії позивача максимальним розміром з 01.03.2022, розцінюються як недобросовісні, оскільки полягають у порушенні процесуального обов`язку, який передбачений статтею 370 КАС України, суперечать завданню адміністративного судочинства та мають наслідком породження нових спорів у сфері соціального захисту населення, зокрема, пенсійного забезпечення.
Відтак, враховуючи встановлену судом протиправність дій пенсійного органу під час перерахунку та виплати пенсії позивача на виконання рішення суду від 15.10.2024 у справі №120/11125/24 в частині обмеження пенсії позивача максимальним розміром з 01.03.2022, суд першої інстанції вважає за необхідне постановити окрему ухвалу, яку необхідно направити до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з метою недопущення аналогічних порушень в майбутньому, а також для вирішення питання про притягнення до відповідальності згідно пункту 15 частини 2 статті 65 Закону України "Про державну службу" посадових осіб відповідача, відповідальних за прийняття рішення про здійснення нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 .
З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, для надання відповіді суд першої інстанції вважає за доцільне встановити місячний строк з дня отримання окремої ухвали.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст.370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Згідно з ч.2 ст.372 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.
Як передбачено ч.1 ст.383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Зазначені у ст.383 КАС України правові норми мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 15.10.2024 у справі №120/11125/24 адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром з 01.07.2021.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з 01.07.2021 року виплачувати ОСОБА_1 пенсію без обмеження максимальним розміром, з урахуванням нарахованої індексації, встановленої Постановою Кабінету Міністрів України №118 від 16.02.2022 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році", з урахуванням нарахованої індексації, встановленої Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 24.02.2023 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат і додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році", з урахуванням нарахованої індексації, встановленої Постановою Кабінету Міністрів України №185 від 23.02.2024 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році", з урахуванням раніше виплачених сум.
25.11.2024 Вінницьким окружним адміністративним судом виписано виконавчий лист.
26.11.2024 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №120/11125/24 від 25.11.2024, повідомлено боржника про необхідність надання обґрунтованої відповіді та документального підтвердження виконання рішення суду.
Листом №0200-0902-5/128134 від 10.12.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області повідомлено державного виконавця, що на виконання рішення суду у справі №120/11125/24 від 15.10.2024 здійснено розрахунок розміру пенсії ОСОБА_1 , який станом 01.07.2021 становить - 19964,11 грн. та донараховано кошти в сумі 8992,88 грн. за період з 01.07.2021 по 28.02.2022.
Також, в мотивувальній частині рішення суду від 15.10.2024 у справі №120/11125/24 судом зазначено, що питання обмеження пенсії позивача максимальним розміром було предметом судового розгляду у справі №120/8447/22 від 05.01.2023 року та у справі №120/16099/23 від 23.11.2023 року і ухвалені в цих справах рішення суду мають преюдиційний характер для правовідносин між сторонами. Серед іншого це означає, що під час проведення наступних перерахунків пенсії позивача пенсійний орган не вправі застосовувати обмеження максимального розміру пенсії з тих підстав, яким вже надано оцінку у судовому рішення, що набрало законної сили.
Разом з тим, рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 13.02.2024 по справі №120/16880/23 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області перерахувати та виплатити з 01.07.2021 ОСОБА_1 щомісячну доплату у розмірі 2000 грн. відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 "Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб" з урахуванням раніше виплачених сум.
На виконання вказаного рішення, відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача з 01.07.2021, однак обмежив її виплату максимальним розміром.
Як вбачається із розрахунку пенсії за вислугу років по пенсійній справі №ХЛ55819 (а.с.53-54) станом на 01.03.2022 - розмір пенсії (з надбавками) - 22479,09 грн., до виплати - 20479,09 грн., станом на 01.03.2023 - розмір пенсії (з надбавками) - 23979,09 грн., до виплати - 21979,09 грн., станом на 01.03.2024 - розмір пенсії (з надбавками) - 25479,09 грн., до виплати - 23610,00 грн., станом на 01.01.2025 - розмір пенсії (з надбавками) - 25479,09 грн., до виплати - 23610,00 грн.
Тобто на дату виконання рішення суду в межах справи №120/11125/24, яким було визнано протиправним обмеження пенсії позивача максимальним розміром, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області  знову допущено обмеження пенсії максимальним розміром, що свідчить про невиконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду по справі №120/11125/24 у спосіб визначений судом.
Колегія суддів зауважує, що з часу прийняття рішення у справі №120/11125/24 пенсійне законодавство в частині, що стосується застосування обмеження пенсій максимальним розміром, змін не зазнавало, а тому висновки суду у справі №120/11125/24 щодо перерахунку пенсії без обмеження максимального розміру є обов`язковими не лише в межах цієї справи, але і під час виникнення/існування інших правовідносин, які пов`язані з пенсійним забезпеченням третьої особи, включаючи подальші перерахунки пенсії.
Судовим рішенням у справі №120/11125/24, у справі №120/8447/22 та у справі №120/16099/23 вже надано оцінку діям ГУ ПФУ у Вінницькій області та зобов`язано відповідача здійснити з 01.07.2021 перерахунок та виплату пенсії позивачу без обмеження пенсії максимальним розміром, врахувавши при цьому раніше виплачені суми.
Таким чином період, з якого судом зобов`язано відповідача виплачувати пенсію без обмеження максимальним розміром (з 01.07.2021), не обмежений кінцевою датою виплати пенсії без обмеження її максимальним розміром.
За таких обставин у відповідача були відсутні будь-які підстави для зменшення позивачу суми пенсії до виплати із 01 березня 2022 року.
Отже, зазначене свідчить про невиконання відповідачем рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 15.10.2024 у справі №120/11125/24, а отже вимоги позивача викладені у заяві поданій в порядку ст.383 КАС України є такими, що підлягають задоволенню.
Колегія суддів зазначає, що зазначене рішення суду по позивачу має преюдиційний характер. Відповідач під час проведення наступних перерахунків пенсій позивача не вправі застосовувати обмеження максимального розміру пенсії з тих підстав, яким вже надано оцінку у судовому рішенні, що набрало законної сили. Виплати за рішенням судів, якими зобов`язано органи Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження максимальним розміром, продовжуються до внесення змін до норм законодавства, якими керувався суд при винесенні рішення.
Аналогічна правова позиція висвітлена Верховним Судом у справі №120/4483/21-а в ухвалі від 31.10.2022.
Колегія суддів зазначає, що Конституційний Суд України у рішенні від 15.05.2019 №2-р(ІІ)/2019 зазначив, що беручи до уваги статті 3, 8, частини першу, другу статті 55, частини першу, другу статті 129-1 Конституції України, свої юридичні позиції щодо визначення виконання судового рішення складовою конституційного права на судовий захист, вважає, що держава, створюючи належні національні організаційно-правові механізми реалізації права на виконання судового рішення, повинна не лише впроваджувати ефективні системи виконання судових рішень, а й забезпечувати функціонування цих систем у такий спосіб, щоб доступ до них мала кожна особа, на користь якої ухвалене обов`язкове судове рішення, у разі, якщо це рішення не виконується, у тому числі державним органом. Конституційний Суд України наголошує, що визначений у законі порядок забезпечення державою виконання судового рішення має відповідати принципам верховенства права та справедливості, гарантувати конституційне право на судовий захист; невиконання державою позитивного обов`язку щодо забезпечення функціонування запроваджуваної нею системи виконання судових рішень призводить до обмеження конституційного права на судовий захист та нівелює його сутність. (абзаци тринадцятий, чотирнадцятий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини рішення)
Досліджуючи практику Європейського суду з прав людини, Конституційний Суд України узагальнив, що визначене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року право на суд було б ілюзорним, якби юридична система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава і її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (абзац одинадцятий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019; абзац четвертий підпункту 5.1 пункту 5 мотивувальної частини рішення від 28.08.2020 №10-р/2020).
Конституційний Суд України у рішенні від 1 березня 2023 року № 2-р(ІІ)/2023 зазначає, що з принципу правовладдя та вимоги утвердження й забезпечення права особи на судовий захист в адміністративному судочинстві випливає обов`язок держави забезпечити також обов`язкове виконання судового рішення, ухваленого на користь особи, задля реального захисту та поновлення її прав, свобод, інтересів, що зазнали порушення внаслідок ухвалення рішень, учинення дій або бездіяльності органами публічної влади, їх посадовими і службовими особами. Невиконання державою цього обов`язку суперечить приписам пункту 9 частини другої статті 129, частин першої, другої статті 1291 Конституції України та призводить до порушення права особи на судовий захист, підриває дієвість адміністративного судочинства, а отже, є несумісним із принципом правовладдя, що його встановлено частиною першою статті 8 Конституції України. (абзаци перший, другий, четвертий підпункту 6.1 пункту 6 мотивувальної частини).
У пунктах 46, 48, 51, 53, 54 рішення від 15.10.2009 року у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" (заява № 40450/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. Відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання. Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.
У Рішенні від 30.06.2009 року №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).
Ураховуючи те, що право позивача на виплату пенсії без її обмеження максимальним розміром встановлено чинним законодавством України та є відповідне рішення Вінницького окружного адміністративного суду, яке вступило в законну силу, позивач має законні підстави щодо отримання такої пенсії.
В свою чергу, з матеріалів справи не вбачається виконання рішення в повній мірі.
Тобто, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що такі дії суб`єкта владних повноважень на виконання рішення суду, які полягають у невиплаті щомісячної доплати до пенсії в сумі 2000 грн., невиплаті нарахованої індексації та обмеженні пенсії позивача максимальним розміром з 01.03.2022, розцінюються як недобросовісні, оскільки полягають у порушенні процесуального обов`язку, який передбачений статтею 370 КАС України, суперечать завданню адміністративного судочинства та мають наслідком породження нових спорів у сфері соціального захисту населення, зокрема, пенсійного забезпечення.
А тому, суд першої інстанції вірно вказав, що враховуючи встановлену судом протиправність дій пенсійного органу під час перерахунку та виплати пенсії позивача на виконання рішення суду від 15.10.2024 у справі №120/11125/24 в частині обмеження пенсії позивача максимальним розміром з 01.03.2022, суд вважає за необхідне постановити окрему ухвалу, яку необхідно направити до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з метою недопущення аналогічних порушень в майбутньому, а також для вирішення питання про притягнення до відповідальності згідно пункту 15 частини 2 статті 65 Закону України "Про державну службу" посадових осіб відповідача, відповідальних за прийняття рішення про здійснення нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 .
Щодо посилання апелянта на правову позицію в межах справи №400/6254/24, колегія суддів зазначає, що в межах даного апеляційного провадження досліджується питання правомірності судового рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 25.01.2025, яким досліджувалось питання визнання протиправними дій, вчинених Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо не виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 15.10.2024. А тому вказаний довід не є релевантним в межах даного питання.
Таким чином, з огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення заяви позивача та постановлення окремої ухвали.
Разом з тим, згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Європейський суду з прав людини у п.36 по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97 від 1 липня 2003 року зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
Рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п.30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року).
Судова колегія зазначає, що згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема, в рішенні по справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, п. 29).
Відповідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Оскільки, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване судове рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 24 січня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий	 	 	Драчук Т. О.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Смілянець Е. С.    Полотнянко Ю.П.