Cправа №991/3055/25
Провадження №11-сс/991/284/25
Слідчий суддя: ОСОБА_1 
Суддя-доповідач: ОСОБА_2 

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
АПЕЛЯЦІЙНА ПАЛАТА

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

17 квітня 2025 року                                                                 місто Київ

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар судового засідання ОСОБА_5 ,
за участю:
представника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 10 квітня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 10.04.2025 постановлено:
- задовольнити клопотання прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (далі - САП) про арешт майна;
- накласти арешт на майно, вилучене: 1) під час проведення 02.04.2025 обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , із метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні №52025000000000130 від 05.03.2025, шляхом позбавлення права відчуження, розпорядження та користування майном, а саме на: мобільний телефон Apple iPhone 16 Pro, MYNQ3J/A, SN: НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , із сім-карткою з номером абонента НОМЕР_4 ; 2) під час проведення 02.04.2025 обшуку за місцем фактичного проживання та в службовому кабінеті ОСОБА_6 , із метою забезпечення збереження речових доказів та спеціальної конфіскації у кримінальному провадженні №52025000000000130 від 05.03.2025, шляхом позбавлення права відчуження, розпорядження та користування майном, а саме на кошти в сумі: 1 750 доларів США (17 банкнот по 100 доларів: KF81338436C, KB01024639G, HB22009043P, KH57747356A, KB64185014K, HB65131793F, HB51879795I, KB95722072C, FB37276452A, HB08266676N, HG41532529B, KB90589120A, HB20721274Q, DB25744696A, HJ14184730A, KB43839220E, KB72059529K, 1 банкнота номіналом 50 доларів - PC37650850A); 6 800 доларів США, 9 180 євро та 121 тис. грн;
- 500 грн, вилучених під час проведення 02.04.2025 обшуку за місцем фактичного проживання та в службовому кабінеті ОСОБА_6 негайно повернути законному власнику (володільцю) - ОСОБА_6 .
Представник ОСОБА_6  - адвокат  ОСОБА_7  подав апеляційну скаргу з доповненнями, у якій зазначає, що ухвала слідчого судді постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Посилається на те, що телефон та грошові кошти є тимчасово вилученим майно. Прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна 08.04.2025, тобто з пропуском визначеного ч.5 ст.171 КПК України строку, адже обшук відбувся 02.04.2025. 
Сторона обвинувачення не довела необхідності накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів, адже крім показань ОСОБА_9 , який є зацікавленою особою та таким чином намагається уникнути кримінальної відповідальності, жодних даних про причетність ОСОБА_6 до кримінального правопорушення немає. Не виключене і вчинення шахрайських дій ОСОБА_10 . Копії скріншотів переписки ОСОБА_9 із ОСОБА_10 , отримані не внаслідок огляду телефону свідка, а є фотографіями, походження та порядок отримання яких не відповідає вимогам КПК України. Жодна з вилучених купюр не співпала з номерами купюр, вручених ОСОБА_9 . Наявність у месенджерах чатів листування, у яких видалені повідомлення, а також встановлений таймер на видалення, не стверджує підстави для вилучення телефона. У протоколі обшуку від 02.04.2025 не вказано чи в телефоні виявлено переписку з особами, причетними до кримінального правопорушення, яку інформацію видалено і якими чином вона має значення для кримінального провадження. Також ці дані відсутні й у постанові про призначення комплексної судової комп`ютерно-технічної експертизи та експертизи електронних комунікацій від 04.04.2025. До клопотання про арешт майна не долучено протоколу огляду телефона. Змістом клопотання та доданими до нього матеріалами спростовується посилання на те, що частина грошей може бути конвертованим предметом неправомірної вигоди, коштами, одержаними від іншої злочинної діяльності, або речами, придбаними за предмет неправомірної вигоди. Відтак, вилучене майно не відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України. 
Висновок слідчого судді про необхідність арешту телефона у зв`язку з обмеженням до нього доступу системою логічного захисту, яку не подолано, суперечить встановленим обставинам, оскільки ОСОБА_11 під час обшуку ввів пароль і детектив отримав доступ до інформації в пристрої.
Із судового рішення не зрозуміло чи арешт на грошові кошти накладено з метою забезпечення застосування спеціальної конфіскації як на кошти підозрюваного, чи третьої особи, яка знала, або повинна була знати, що вони відповідають ознакам, передбаченим ч.1 ст.96-1 КК України. Проте ОСОБА_6 не повідомлено про підозру, також він за змістом долучених документів не є і не може бути третьою особою.
Заробітна плата, інші доходи та грошові активи ОСОБА_6 значно перевищують суми грошових коштів, виявлених при обшуках, що підтверджує легальність їхнього походження.
Просить скасувати ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 10.04.2024, відмовити у задоволенні клопотання прокурора САП про накладення арешту на майно, вилучене під час обшуків 02.04.2025 за місцем проживання та в службовому кабінеті ОСОБА_6 , а саме на: мобільний телефон Apple iPhone 16 Pro із сім-карткою з номером абонента НОМЕР_4 ; кошти в сумі 1 750 доларів США (17 банкнот по 100 доларів і 1 банкнота 50 доларів), 6 800 доларів США, 9180 євро та 121 тис. грн.
ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце апеляційного розгляду, у судове засідання не прибув, про поважні причини свого неприбуття суд не повідомив. 
Згідно із ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття. А тому апеляційна скарга розглядається без участі ОСОБА_6 .
У судовому засіданні представник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу, посилаючись на доводи, наведені у ній, прокурор САП ОСОБА_8 заперечив вимоги такої як безпідставні.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_7 , прокурора САП ОСОБА_8 , перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою. 
У цьому провадженні встановлено такі обставини.
Кримінальне провадження №52025000000000130 розпочато 05.03.2025 за фактом того, що службова особа, яка займає відповідальне становище, діючи за попередньою змовою з іншими невстановленими особами, вимагає надати неправомірну вигоду в особливо великому розмірі за прийняття рішення, що входить до її службових повноважень (т.2, а.п.1-2).
13.03.2025 слідчим суддею Вищого антикорупційного суду надано дозвіл на проведення обшуку: службового кабінету, де знаходиться робоче місце ОСОБА_6 , та у пов`язаних з ним кабінетах, зокрема, приймальні керівника Закарпатської обласної прокуратури, кімнаті його відпочинку, кімнаті для нарад тощо, якими регулярно користується ОСОБА_6 , та які знаходяться у будівлі Закарпатської обласної прокуратури за адресою: м. Ужгород, вул. Коцюбинського Михайла, буд. 2а, що перебуває у власності Закарпатської обласної ради та знаходиться у фактичному володінні ОСОБА_6 (т.2, а.п.143-153), а також домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , що перебуває у власності ОСОБА_12 та знаходиться у фактичному володінні ОСОБА_6 (т.2, а.п.162-172), із метою відшукання та вилучення: документів, їх проектів, копій, що стосуються притягнення ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності, зокрема, але не виключно, у кримінальному провадженні №62024140160000215, проведення щодо них слідчих (розшукових) дій, застосування заходів забезпечення кримінального провадження; документів, їх проектів, копій, що стосуються звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_9 , зокрема, але не виключно, у кримінальному провадженні №62024140160000215; чорнових записів, записних книжок, блокнотів, засобів мобільного та інтернет-зв`язку (сім-картки, смартфони, мобільні телефони), комп`ютерної техніки (ноутбуки, планшети, системні блоки персональних комп`ютерів, карти пам`яті, USB-флешнакопичувачі, переносні жорсткі магнітні диски тощо), у яких містяться текстові файли, зображення, фотознімки, нотатки, замітки, аудіо-, відео- та текстові записи, листування в смс-повідомленнях, у месенджерах та файлообмінниках Skype, IMessage, WhatsApp, Viber, Telegram, Signal тощо, із відомостями про фактичні обставини вчинення ОСОБА_6 , ОСОБА_15 та іншими особами дій (бездіяльності) щодо притягнення ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності, зокрема, але не виключно, у кримінальному провадженні №62024140160000215, та/або звільнення від кримінальної відповідальності, висловлення ОСОБА_6 , ОСОБА_15 , ОСОБА_10 чи іншими особами прохань, в тому числі, поєднаних із вимаганням щодо отримання неправомірної вигоди від ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_9 чи інших осіб за прийняття службовими особами органів прокуратури чи Державного бюро розслідувань (далі - ДБР) рішень з використанням їх службового становища щодо притягнення чи непритягнення ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності; грошових коштів, що є предметом неправомірної вигоди, а також інших грошових коштів та майна, у які могли бути перетворені грошові кошти, що є предметом неправомірної вигоди.
Під час проведення 02.04.2025 обшуку на підставі зазначеної ухвали, згідно з відповідним протоколом (т.2, а.п.154-160), у службовому кабінеті ОСОБА_6 , а саме в сумці-барсетці, вилучено кошти в сумі: 1 750 доларів США (17 банкнот по 100 доларів: KF81338436C, KB01024639G, HB22009043P, KH57747356A, KB64185014K, HB65131793F, HB51879795I, KB95722072C, FB37276452A, HB08266676N, HG41532529B, KB90589120A, HB20721274Q, DB25744696A, HJ14184730A, KB43839220E, KB72059529K, 1 банкнота номіналом 50 доларів - PC37650850A).
Цього ж дня у ході проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді від 13.03.2025, як вбачається з відповідного протоколу (т.2, а.п.173-180), у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , що перебуває у фактичному володінні ОСОБА_6 , вилучено: 1) мобільний телефон Apple iPhone 16 Pro, MYNQ3J/A, SN: НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , із сім-карткою з номером абонента НОМЕР_4 ; 2) кошти в сумі 6 800 доларів США, 9 180 євро та 121 тис. 500 грн.
03.04.2025 детектив постановою визнав речовими доказами у кримінальному провадженні №52025000000000130 (т.2, а.п.181-186) такі речі: мобільний телефон Apple iPhone 16 Pro, MYNQ3J/A, SN: НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , з сім-карткою з номером абонента НОМЕР_4 ; грошові кошти у сумі 1 750 доларів США (17 банкнот по 100 доларів: KF81338436C, KB01024639G, HB22009043P, KH57747356A, KB64185014K, HB65131793F, HB51879795I, KB95722072C, FB37276452A, HB08266676N, HG41532529B, KB90589120A, HB20721274Q, DB25744696A, HJ14184730A, KB43839220E, KB72059529K, 1 банкнота номіналом 50 доларів - PC37650850A), кошти в сумі 6 800 доларів США, 9 180 євро та 121 тис грн.
Постановою від 04.04.2025 призначено комплексу судову комп`ютерно-технічну експертизу та експертизу електронних комунікацій і експерту надано об`єкт дослідження, мобільний термінал систем зв`язку - мобільний телефон iPhone 16 Pro (IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 ).
04.04.2025 прокурор САП звернувся із клопотанням, яке надійшло до суду 08.04.2025, про арешт майна, вилученого під час проведення 02.04.2025 обшуків: 1) за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 із метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні №52025000000000130 від 05.03.2025 шляхом позбавлення права відчуження, розпорядження та користування майном, а саме на мобільний телефон Apple iPhone 16 Pro, MYNQ3J/A, SN: НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , із сім-карткою з номером абонента НОМЕР_4 ; 2) за місцем фактичного проживання та в службовому кабінеті ОСОБА_6 із метою забезпечення збереження речових доказів та спеціальної конфіскації у кримінальному провадженні №52025000000000130 від 05.03.2025, шляхом позбавлення права відчуження, розпорядження та користування майном, а саме на кошти в сумі: 1 750 доларів США (17 банкнот по 100 доларів: KF81338436C, KB01024639G, HB22009043P, KH57747356A, KB64185014K, HB65131793F, HB51879795I, KB95722072C, FB37276452A, HB08266676N, HG41532529B, KB90589120A, HB20721274Q, DB25744696A, HJ14184730A, KB43839220E, KB72059529K, 1 банкнота номіналом 50 доларів - PC37650850A), 6 800 доларів США, 9 180 євро та 121 тис. грн.
Постановляючи ухвалу, слідчий суддя прийшов до таких висновків: прокурор не просив накласти арешт на 500 грн, тому їх слід повернути законному власнику (володільцю) - ОСОБА_6 ; розгляд цього клопотання належить до повноважень слідчого судді Вищого антикорупційного суду; таке подане в межах строків, визначених ч.5 ст.171 КПК України, та відповідає положенням цієї статті щодо змісту; підстави, визначені п.1, 2 ч.2 ст.170 КПК України, підлягають застосуванню щодо вилученого під час проведення обшуків майна; вилучений мобільний телефон, імовірно, вміщує відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження; могло бути вчинене кримінальне правопорушення, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) 05.03.2025; наявні достатні підстави вважати, що грошові кошти, підлягатимуть спеціальній конфіскації, адже матеріалами клопотання підтверджується, що такі, ймовірно, були одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є перетвореними в інше майно; існує ризик приховування, пошкодження, псування, знищення, передання майна; майно та грошові кошти підлягають арешту шляхом позбавлення права на його відчуження, розпорядження та користування ним, адже саме у наведений спосіб можна запобігти встановленим ризикам; накладення арешту на вилучене детективом майно з метою забезпечення збереження речових доказів та спеціальної конфіскації є необхідним для виконання завдань кримінального провадження; таке втручання відбувається згідно з законом, переслідує законну мету, буде необхідним та пропорційним, стосуватиметься виключно конкретного майна, яке має важливе значення для досудового розслідування, що вказує на співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та не є надмірно обтяжливим.
Висновки слідчого судді відповідають положенням закону та встановленим обставинам.
У ч.1 ст.404 КПК України зазначено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. А тому оскаржувана ухвала переглядається в межах апеляційної скарги представника.
Відповідно до абз.2 ч.5 ст.171 КПК України у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
02.04.2025 на підставі ухвал слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 13.03.2025 детективи Національного антикорупційного бюро України (далі - НАБУ) провели обшуки за місцем роботи та проживання ОСОБА_6 . У результаті цих слідчих дій відшукано та вилучено санкціоновані слідчим суддею речі, а саме: мобільний телефон Apple iPhone 16 Pro із сім-карткою з номером абонента НОМЕР_4 ; кошти в сумі 1 750 доларів США (17 банкнот по 100 доларів і 1 банкнота 50 доларів), 6 800 доларів США, 9180 євро та 121 тис 500 грн. Клопотання про арешт майна надіслано шляхом поштового зв`язку на адресу суду 04.04.2025 (т.2 а.с.187-188), тобто у межах строку, визначеного положеннями ч.5 ст.171 КПК України. Відтак, покликання апеляційної скарги на те, що прокурор пропустив строк для звернення до слідчого судді з клопотання про арешт майна, не відповідає дійсності.
Хибним є твердження апеляційної скарги про те, що слідчий суддя мав відмовити у задоволенні поданого поза межами визначеного законом строку клопотання про арешт майна, адже відповідно до приписів ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна тільки у разі, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Згідно з абз.1 ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Пунктами 1, 2 ч.2 ст.170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та спеціальної конфіскації.
Згідно з п.1, 2, 3-1, 5, 6 ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Приписами ч.1 ст.98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.4 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.
Згідно із ч.1 ст.96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.
Положеннями ч.1 ст.96-2 КК України передбачено, що спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: 1) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; 4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.
Органом досудового розслідування перевіряється слідча версія причетності до одержання неправомірної вигоди працівників прокуратури та ДБР ОСОБА_16 , ОСОБА_6 і ОСОБА_15 .
Так, прокурорами Закарпатської обласної прокуратури здійснюється нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні №62024140160000215 від 17.05.2024, яке розслідується слідчими шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгород) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Львові, зокрема, слідчим ОСОБА_15 .
У ОСОБА_10 та службової особи Закарпатської обласної прокуратури, посада якої зазначена у п.8 ч.1 ст.15 Закону України «Про прокуратуру» (далі - службова особа Закарпатської обласної прокуратури), виник злочинний умисел, спрямований на вимагання та одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_9 .
У травні 2024 року ОСОБА_10 , діючи умисно, з корисливих мотивів, керуючись метою протиправного збагачення, висловив громадянину ОСОБА_9 , на той час свідку у кримінальному провадженні №62024140160000215, прохання про надання неправомірної вигоди у сумі 5000 доларів США для нього особисто та службової особи Закарпатської обласної прокуратури за непритягнення ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності у вказаному кримінальному провадженні.
Після отримання відмови від ОСОБА_9 упродовж травня-серпня 2024 року надати неправомірну вигоду через ОСОБА_10 для службової особи Закарпатської обласної прокуратури 15.08.2024 слідчими ДБР, за погодженням із прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_17 , повідомлено ОСОБА_9 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27 ч.2 ст.28 ч.3 ст.355 КК України.
У подальшому, ОСОБА_10 , діючи у змові зі службовою особою Закарпатської обласної прокуратури, повторно висловив ОСОБА_9 прохання, поєднане із вимаганням щодо надання неправомірної вигоди у більшому розмірі.
Після отримання відмови ОСОБА_9 надати неправомірну вигоду у період із серпня 2024 року по лютий 2025 року слідчим шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгород) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Львові, ОСОБА_15 за погодженням з прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_18 . 26.02.2025 ОСОБА_9 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлення про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.2 ст.28 ч.3 ст.355, ч.4 ст.189 КК України, а також здійснено його затримання.
На підставі клопотання слідчого, погодженого з прокурором Закарпатської обласної прокуратури, слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області щодо ОСОБА_9 змінено запобіжний захід із домашнього арешту на тримання під вартою.
08.03.2025 ОСОБА_10 , перебуваючи в м. Києві, діючи у змові зі службовою особою Закарпатської обласної прокуратури, реалізуючи свій злочинний задум, повторно висловив ОСОБА_9 прохання, поєднане з вимаганням, про надання йому та службовій особі Закарпатської обласної прокуратури неправомірної вигоди у розмірі 30 000 доларів США за не притягнення останнього до кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні №62024140160000215 за ч.4 ст.189 КК України, а також за вирішення питання про призначення покарання, не пов`язаного з позбавленням волі за ч.5 ст.27 ч.2 ст.28 ч.3 ст.355 КК України. Крім того, під час цієї зустрічі ОСОБА_10 повідомив ОСОБА_9 про можливість вирішити питання про закриття кримінального провадження №62024140160000215 про підозру ОСОБА_9 за ч.5 ст.27 ч.2 ст.28 ч.3 ст.355, ч.4 ст.189 КК України за умови надання йому та службовій особі Офісу Генерального прокурора неправомірної вигоди в сумі 50 000 доларів США.
Доводячи свій злочинний умисел до завершення, 15.03.2025 ОСОБА_10 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою зі службовою особою Закарпатської обласної прокуратури, керуючись метою протиправного збагачення, перебуваючи в м. Києві поблизу будинку за адресою: м. Київ, пр. Повітряних Сил, 34, в автомобілі марки «JAGUAR I-PACE», сірого кольору, 2018 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_5 , одержав від ОСОБА_9 для себе та службової особи Закарпатської обласної прокуратури неправомірну вигоду в сумі 30 000 доларів США.
Після одержання неправомірної вигоди ОСОБА_10 20.03.2025 після 22 год. мав зустріч із прокурором Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської обласної прокуратури - ОСОБА_16 . Під час цієї зустрічі ОСОБА_10 міг передати ОСОБА_16 частину неправомірної вигоди, яку останній мав передати прокурору ОСОБА_6 та слідчому ДБР ОСОБА_15 .
Згідно з протоколами допиту свідка ОСОБА_9 від 05.03.2025, 12.03.2025 та 17.03.2025 (т.2, а.п.10-33, 34-57, 58-62) він вказав безпосередньо на ОСОБА_6 як на особу, яка вимагала у нього надання неправомірної вигоди спочатку від 5 000 до 20 000 доларів, а потім від 30 000 до 50 000 доларів США. Під час допиту від 17.03.2025 ОСОБА_9 стверджував, що 15.03.2025 передав ОСОБА_10 для ОСОБА_6 30 000 доларів США.
Разом із цим, протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 05.03.2025 та додатками до нього у виді скріншотів екрану мобільного телефону стверджується, що ОСОБА_10 у травні 2024 року висловив йому прохання про надання неправомірної вигоди у сумі 5000 доларів США для нього особисто та службової особи Закарпатської обласної прокуратури за непритягнення ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні. У подальшому сума неправомірної вигоди, яку необхідно було надати ОСОБА_9 через ОСОБА_10 для ОСОБА_6 , збільшилася до 30 000 доларів США, про що йдеться в протоколі допиту свідка ОСОБА_9 від 12.03.2025.
Відповідно до протоколу огляду, ідентифікації та вручення грошових коштів від 14.03.2025 (т.2, а.п.63-142) грошові кошти в сумі 30 000 доларів США вручені ОСОБА_9 14.03.2025 у НАБУ для подальшого використання під час проведення заходів із перевірки фактичних даних про вимагання та одержання неправомірної вигоди службовою особою, яка займає відповідальне становище.
Згідно з протоколом обшуку від 02.04.2025 (т.2, а.п.173-180) детективами відшукано за місцем проживання ОСОБА_6 грошові кошти та мобільний телефон. Під час обшуку ОСОБА_6 зазначив, що вищевказані кошти належать йому. Після введення паролю доступу, який надав ОСОБА_6 , детектив отримав доступ до інформації, яка в ньому містилася. При подальшому огляді налаштувань у вказаному мобільному телефоні виявлено, що месенджери, які встановлені на приладі мають налаштування функції щодо автоматичного видалення листування, яка активована на момент огляду, у зв`язку з чим інформація, яка міститься в месенджерах, та листування автоматично видаляються через певний час.
Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя прийшов до правильних висновків, що могло бути вчинене кримінальне правопорушення, відомості про яке внесені до ЄРДР 05.03.2025, а також, що вилучене під час обшуків майно, у сукупності з іншими здобутими під час досудового розслідування даними, може бути використане як доказ факту чи обставин, які встановлюються у кримінальному провадженні.
У зв`язку з цим, колегія суддів вважає безпідставним посилання апеляційної скарги на відсутність доказів вчинення злочину та відповідності вилученого телефону і грошових коштів ознакам, визначеним у ст.98 КПК України.
Посилання апеляційної скарги на те, що свідок ОСОБА_9 є зацікавленою особою та таким чином намагається уникнути кримінальної відповідальності, а тому його показання не свідчать про причетність ОСОБА_6 до кримінального провадження, колегія суддів вважає неспроможними. Так, свідок ОСОБА_9 згідно з вимогами ст.224 КПК України попереджений про кримінальну відповідальність, передбачену ст.384, 385 КК України, за відмову давати показання і за давання завідомо неправдивих показань, його показання послідовні та не містять суперечностей, відтак слідчий суддя обґрунтовано взяв їх до уваги.
Твердження представника у апеляційній скарзі про те, що копії скріншотів переписки ОСОБА_9 із ОСОБА_10 , отримані не внаслідок огляду телефону свідка, а є фотографіями, походження та порядок отримання яких не відповідає вимогам КПК України, є безпідставними. Так, кримінальний процесуальний закон не містить заборони щодо використання скріншотів у кримінальному провадженні, адже такі є формою фіксування електронного доказу. Відомості протоколу допиту свідка ОСОБА_9 від 05.03.2025 та додатків до нього у виді скріншотів екрану мобільного телефону узгоджуються з іншими доказами, наявними у справі, тому відсутні підстави вважати їх недопустимим на цій стадії кримінального провадження, що, звісно, не скасовує подальшої перевірки достовірності цих доказів під час розгляду кримінального провадження по суті судом першої інстанції.
Покликання апеляційної скарги на те, що згідно з Декларацією ОСОБА_6 , як особи уповноваженої на виконання функцій держави, за 2024 рік його заробітна плата, інші доходи та грошові активи значно перевищують суми грошових коштів, виявлених при обшуках, що підтверджує легальність їхнього походження, неспроможні, адже у цьому провадженні предметом доказування не є відповідність витрат доходам.
Із ч.2 ст.171 КПК України вбачається, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Приписами ст.94 КПК України визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Із аналізу зазначених процесуальних норми вбачається, що слідчому, прокурору необхідно додати до клопотання про арешт майна оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи такого клопотання, тобто оригінали або копії документів та інших матеріалів, відібрані на підставі власного внутрішнього переконання. Відтак, помилковим є посилання апеляційної скарги на те, що до матеріалів клопотання не долучено протоколу огляду телефона. Крім того, підстави для вилучення телефона зафіксовані у протоколі обшуку від 02.04.2025 (т.2, а.с.173-180).
Також, враховуючи неспростовану ймовірність отримання коштів внаслідок вчинення кримінального правопорушення та перетворення їх в інше майно, неспроможним є твердження апеляційної скарги про відсутність підстав для забезпечення спеціальної конфіскації.
Відповідно до ч.2 ст.168 КПК України забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.
Згідно із абз.2 ч.3 ст.170 КПК України арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається лише у випадках, якщо вони отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є засобом чи знаряддям його вчинення, або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, або у випадках, передбачених пунктами 2, 3, 4 частини другою цієї статті, або якщо їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, а також якщо доступ до комп`ютерних систем чи їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.
Із змісту клопотання про арешт майна вбачається, що під час обшуку прийнято рішення про вилучення мобільного телефону на підставі ч.2 ст.168 КПК України, а саме з метою подальшого криміналістичного та експертного дослідження (у т.ч. відновлення видалених даних).
Постановою від 04.04.2025 призначено у кримінальному провадженні №52025000000000130 від 05.03.2025 комплексу судову комп`ютерно-технічну експертизу та експертизу електронних комунікацій і експерту надано об`єкт дослідження, мобільний термінал систем зв`язку - мобільний телефон iPhone 16 Pro (IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 ).
Відтак, оскільки органом досудового розслідування встановлено, що вилучений носій інформації може містити видалену інформацію, що має значення для кримінального провадження та відновлення якої потребує проведення експертного дослідження, а також на телефоні можуть міститися дані, не виявлені під час обшуку, колегія суддів вважає, що слідчим суддею при вирішенні питання про арешт майна дотримано вимог ч.3 ст.170 КПК України.
За наведених обставин неспроможним є твердження апеляційної скарги про те, що наявність у месенджерах чатів видалених повідомлень та встановленого таймеру на видалення, не є підставою для вилучення телефона. 
Не спростовує вищенаведеного й посилання апеляційної скарги на суперечливість висновків слідчого судді про необхідність арешту телефона у зв`язку з обмеженням до нього доступу системою логічного захисту, яку не подолано, та на введення ОСОБА_6 під час обшуку паролю й наданням детективу доступу до інформації в пристрої, так як повідомлення паролю до засобу мобільного зв`язку не стверджує доступу до усіх відомостей на ньому, його застосунків месенджерів, сховищ даних, захищених папок, що можуть стосуватися розслідуваних у кримінальному провадженні обставин.
Під час розгляду доводів клопотання прокурора щодо можливості накладення арешту на майно ОСОБА_6 із метою забезпечення спеціальної конфіскації слідчий суддя прийшов до висновку , що зі змісту ч.4 ст.170 КПК України слідує, що спосіб набуття майна третьою особою (оплатно чи безоплатно, за ціною вищою чи нижчою за ринкову вартість) не є визначальним при вирішенні питання щодо спеціальної конфіскації у такої особи майна. Визначальним є обізнаність цієї особи, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених п.1-4 ч.1 ст.96-2 КК України.
А тому помилковим є твердження апеляційної скарги про те, що із судового рішення не зрозуміло чи арешт на грошові кошти накладено з метою забезпечення застосування спеціальної конфіскації як на кошти підозрюваного, чи третьої особи, яка знала, або повинна була знати, що вони відповідають ознакам, передбаченим ч.1 ст.96-1 КПК України. 
За таких обставин, колегія суддів приходить до переконання, що слідчий суддя наклав арешт на майно з дотриманням приписів ст.170-173 КПК України, а покликання апеляційної скарги на те, що ухвала постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону - безпідставні.
Пунктом 1 ч.1 ст.407 КПК України визначено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
Відтак, колегія суддів приходить до переконання про необґрунтованість доводів апеляційної скарги, відсутність підстав для її задоволення та скасування ухвали слідчого судді, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, ухвалу слідчого судді - без змін.
Керуючись ст.404, 405, 418, 419, 422, 424, 532 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 10 квітня 2025 року - без змін.
Ухвала є остаточною, набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий                                                                          ОСОБА_2 

Судді                                                                                  ОСОБА_3 

                                                                                        ОСОБА_4