ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2025 року	Львів	Справа № 300/3779/24 пров. № А/857/19882/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача:                                                  Гінди О.М.,
суддів:                                                                      Матковської З.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу фізична особа-підприємець ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 липня 2024 року (головуючий суддя: Матуляк Я.П., місце ухвалення - м. Луцьк) у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

встановив:

ОСОБА_1 , 14.05.2024 звернулася з позовом до суду, в якому просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17.04.2024 за № 009662/0901.
Обґрунтовує позов тим, що контролюючим органом порушено порядок проведення перевірки, яка проведена за минулий період часу і носить характер документальної. Крім того, посадовими особами відповідача сформовано неправомірний висновок про порушення суб`єктом господарювання вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», який не ґрунтується на первинних бухгалтерських документах. 
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 липня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.
З цим рішенням суду першої інстанції не погодилася позивачка та оскаржила його в апеляційному порядку. Вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт посилається на аналогічні підстави викладені в позовній заяві.
Відповідач, 01.11.2024, подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відхилити апеляційну скаргу.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів.
Судом першої інстанції встановлено, що посадовими особами відповідача, на підставі наказу ГУ ДПС в Івано-Франківській області від 02.04.2024 за № 848-п та направлень на проведення перевірки від 02.04.2024, проведено фактичну перевірку магазину-кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованого по АДРЕСА_1 , що належить ФОП ОСОБА_1 , за результатами якої складено акт за № 229/09-19-09-01/ НОМЕР_1 від 03.04.2024 (9-13).
Перевіркою встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 п. 20 ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (роздрібна торгівля алкогольними напоями та тютюновими виробами ФОП – платником єдиного податку без отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами), а саме в період з 08.11.2023 по 01.01.2024 при здійсненні реалізації алкогольних напоїв відсутня ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями.
У зв`язку з виявленими порушеннями, 17.04.2024  ГУ ДПС в Івано-Франківській області винесено податкове повідомлення-рішення за № 009662/0901, яким до позивачки застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 17 000 грн (а.с.18-20).
Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернулась з цим позовом до суду.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є законним, оскільки позивачкою допущено порушення вимог статті 15 Закону № 481/95-ВР у вигляді здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності ліцензії, відповідальність за яке передбачена статтею 17 Закону № 481/95-ВР.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, від 19.12.1995 № 481/95-ВР (далі Закон № 481/95-ВР), визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального на території України.
За змістом статті 15 Закону № 481/95-ВР, роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.
Ліцензія (спеціальний дозвіл) документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку (стаття 1 Закону № 481/95-ВР).
Статтею 15 Закону № 481/95-ВР визначено, що ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання, до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію. У заяві зазначається вид господарської діяльності, на провадження якого суб`єкт господарювання має намір одержати ліцензію (оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями, тютюновими виробами, оптова, роздрібна торгівля пальним або зберігання пального).
Ліцензія або рішення про відмову в її видачі видається заявнику не пізніше 10 календарних днів (щодо пального не пізніше 20 календарних днів) з дня одержання зазначених у цьому Законі документів. У рішенні про відмову у видачі ліцензії повинна бути вказана підстава для відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.
Абзацом сьомим частини другої статті 17 Закону № 481/95-ВР встановлено, що до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом), - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17 000 гривень.
Системний аналіз наведених вище правових норм надає суду апеляційної інстанції підстави для висновку, що, зокрема, роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.
Разом з тим, за встановлених обставин, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскільки позивачка здійснювала роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності ліцензії (спеціального дозволу) державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання на таку торгівлю, а тому ФОП ОСОБА_1 допустила порушення вимог статті 15 Закону № 481/95-ВР, відповідальність за яке передбачена статтею 17 Закону № 481/95-ВР - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17 000 гривень.
Щодо покликання позивачки про вчинення процедурних порушень контролюючим органом під час проведення перевірки, то суд апеляційної інстанції зазначає таке.
Згідно правових висновків Великої Палати Верховного Суду у постанові від 08.09.2021 у справі № 816/228/17, у разі якщо контролюючий орган був допущений до проведення перевірки на підставі наказу про її проведення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження не є належним та ефективним способом захисту права платника податків, оскільки скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права. Неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.
Отже, у питаннях дотримання контролюючими органами процедури проведення перевірки істотне значення має встановлення обставин забезпечення платникам податків можливості реалізувати їх права, передбачені ПК України, а у разі їх порушення - чи могло це істотно вплинути на правильність та обґрунтованість висновків контролюючого органу, здійснених за результатами такої перевірки, на підставі яких прийняті рішення.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що перевірка проведена на підставі наказу ГУ ДПС в Івано-Франківській області від 02.04.2024 за № 848-п та направлень на проведення перевірки від 02.04.2024, за наслідками якої прийнято оскаржуване рішення.
В наказі № 848-п від 02.04.2024 визначено мету перевірки, зазначено строк її проведення.
Згідно наявної в матеріалах справи копії, Акт перевірки від 03.04.2024 містить перелік виявлених порушень, їх зміст та нормативне обґрунтування.
Крім цього, перевірка проведена 03.04.2024 в присутності позивачки – ОСОБА_1 , яка до перевірки надала пояснення щодо виявлених порушень, в п. 4.1 акта вказала на відсутність зауважень до акта перевірки, а по її закінченні, ознайомилась з його змістом, підписала необхідні додатки.
Отже, оскільки перевірка проведена та щодо її проведення позивачка не заперечувала, а за її наслідками прийняте рішення про застосування фінансових санкцій, що і є предметом оскарження у цій справі, а тому суд апеляційної інстанції не бере до уваги покликання позивачки щодо вчинення процедурних порушень під час проведення перевірки.
Щодо покликання позивачки в апеляційній скарзі на постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20 червня 2024 року у справі № 346/1796/24, якою провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрито на підставі ст. 247 ч. 1 п. 1 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП (порушення порядку провадження господарської діяльності), то суд апеляційної інстанції зазначає таке.
Так, надаючи оцінку цим аргументам позивачки, суд апеляційної інстанції зауважує, що хоча оскаржуване податкове повідомлення-рішення та протокол у справі про порушення порядку провадження господарської діяльності і винесені на підставі відомостей проведеної перевірки, однак ґрунтується на самостійних правових підставах та висновках.
У свою чергу, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення свідчить про відсутності складу адміністративного правопорушення, а не відсутності порушення вимог Закону № 481/95-ВР. Крім того, слід зазначити, що відсутність адміністративного притягнення до відповідальності позивачки не спростовує наявності в її діях порушення податкового законодавства у сфері роздрібної торгівлі алкогольними напоями, за яке, в порядку Закону № 481/95-ВР, відповідач має право застосовувати такий вид відповідальності як накладення штрафу в розмірі 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень, який входить до компетенції контролюючого органу. 
Отже, у межах розгляду цієї справи не досліджується питання наявності або відсутності вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 164 КУпАП, у свою чергу, суд апеляційної інстанції надає правову оцінку обставинам лише наявності або відсутності вчинення позивачкою податкового законодавства у сфері роздрібної торгівлі алкогольними напоями.
Таким чином, апеляційна скарга фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст. ст. 311, 316, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд –

постановив:

апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 липня 2024 року у справі № 300/3779/24– без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	О. М. Гінда 	
судді	 	З. М. Матковська 	
 	 	В. В. Ніколін