ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 953/13343/20  Номер провадження 33/814/15/25	Головуючий у 1-й інстанції Єфіменко Н.В.  Доповідач ап. інст. Герасименко В. М.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2025 року 	м. Полтава	

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Герасименко В.М., з секретарем судового засідання Леуською Л.Я. за участю ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції) та адвоката Приходько Д.В. (в режимі відеоконференції) розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві матеріал про порушення митних правил адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м.Харкова від 22 жовтня 2020 року, -
В С Т А Н О В И В:
Цією постановою 
ОСОБА_1 ,    ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 

визнано винуватим у вчиненні правопорушення передбаченого ч.6 ст. 470 МК України, та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 170 000 грн. 00 коп.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 420 грн. 40 коп.
Згідно постанови судді, 30.10.2018 ОСОБА_1 ввіз в зоні діяльності Харківської митниці ДФС на митну територію України транспортний засіб «OPEL ZAFIRA» VIN: W0L0AHM757G026659 р.н. НОМЕР_1 (країна реєстрації Республіка Литва), в митному режимі «транзит» з терміном вивезення до 09.11.2018 включно. Згідно зі ст. 95 МК України для автомобільного транспорту строк транзитних перевезень встановлено 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності одного митного органу 5 діб). Станом на 17.03.2020 за даними баз АСМО «Інспектор» та ЄАІС інформація щодо вивезення за межі митної території України вищевказаного транспортного засобу, а також звернень особи з приводу аварії або настання обставин непереборної сили, - відсутня.
По даному факту у відношенні громадянина України ОСОБА_1 був складений протокол про ПМП № 0462/80700/20 від 17.03.2020 за ознаками ч. 6 ст. 470 МК України. Вищезазначений автомобіль у зв`язку з його відсутністю не вилучався.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Київського районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 6 ст. 470 МК України, та провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 6 ст. 470 МК України закрити за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що часом вчинення правопорушення є 10.11.2018, оскільки транспортний засіб був ввезений 30.10.2018, який згідно з вимогами ст. 95 МК України, повинен був вивезти транспортний засіб за межі території України до 09.11.2018 р. (включно).
Зауважує, що 8 листопада 2018 року Верховна Рада України прийняла закон «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України», яким встановлювалася відповідальність, за перевищення встановленого статтею 95 МК України строку доставки транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування, яка передбачена ч. 6 ст. 470 МК України. Вказаний закон набрав чинності 25.11.2018 року.
У зв`язку з чим, враховуючи вимоги ст. 8 КУпАП, під час вчинення правопорушення діяла норма ч. 3 ст. 470 МК України, яка передбачала відповідальність у вигляді штрафу в розмірі 8500 гривень, а тому митниця мала право скласти протокол по ч.3 ст. 470 МК України, а не за ч. 6 ст. 470 МК України, яка під час вчинення правопорушення не існувала.
На переконання апелянта, дії ОСОБА_1 в редакції Закону, яка була чинна на час скоєння правопорушення, утворюють склад правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України.
Одночасно апелянт в апеляційній скарзі ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді посилаючись на те, що він не був повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи, а тому не був обізнаний взагалі про наявність даного судового процесу, оскільки суд першої інстанції направляв судові повістки за адресою: АДРЕСА_2 , що вбачається із тексту судового рішення, за якою він ніколи не проживав, оскільки з 1998 року по сьогоднішній день він проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відміткою в паспорті в розділі «місце проживання».
Про наявність оскаржуваного рішення Апелянт дізнався в липні місяці 2021 року, коли в нього з пенсії раптово вирахували близько 700 гривень, після чого він звернувся в Головне управління ПФУ в Сумській області де його було повідомлено про наявність виконавчого провадження.
Поважність причин пропуску скаржником строку на подачу апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому цей строк необхідно поновити.
Апеляційним судом встановлено, що 30.10.2018 громадянином України ОСОБА_1 через міжнародний пункт пропуску для автомобільного сполучення «Юнаківка» Сумської митниці ДФС був ввезений на митну територію України транспортний засіб особистого користування «OPEL ZAFIRA» VIN: НОМЕР_2 р.н. НОМЕР_1 (країна реєстрації Республіка Литва), в митному режимі «транзит» з терміном вивезення до 09.11.2018 включно.
З дати ввезення зазначений автомобіль митний кордон не перетинав та з митної території України не виїжджав.
Відповідних документів, що підтверджують факт аварії, дії обставин непереборної сили чи протиправних дій третіх осіб, видані компетентними органами (установами) та засвідчені в установленому порядку до митних органів надано не було, дані відомості в матеріалах справи відсутні.
Також відсутня інформація про оформлення транспортного засобу в будь-якому іншому митному режимі чи оформлення на будь-яких митних документах.
Відповідно до ч. 1 ст. 486 Митного кодексу України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.
Нормами 487 Митного кодексу України визначено, що провадження у справі про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Так, згідно зі ст. 103 Митного кодексу України тимчасове ввезення це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.
На момент ввезення ОСОБА_1 на територію України автомобіля марки «OPEL ZAFIRA» VIN: НОМЕР_2 р.н. НОМЕР_1 (країна реєстрації Республіка Литва), тобто станом на 30.10.2018 року диспозиція ст. 470 Митного кодексу України складалась із трьох частин.
Законом України № 2612-VIII від 08.11.2018 року внесено зміни до ст. 470 Митного кодексу України, які набули чинності 22.08.2019 року. Відповідно до цих змін дана стаття стала містити у собі шість частин, і зокрема, ч. 6 ст. 470 Митного кодексу України передбачила адміністративну відповідальність за перевищення встановленого ст. 95 цього Кодексу строку доставки транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення більше ніж на тридцять діб, а саме: накладення штрафу в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або конфіскацію таких транспортних засобів.
Тоді як ч. 3 ст. 470 КК України, в редакції станом на 01.05.2018 року передбачала відповідальність за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
З наведеного вбачається, що останньою редакцією ч. 6 ст. 470 Митного кодексу України встановлена більш сувора відповідальність за аналогічне порушення, ніж встановлювалася ч.3 ст. 470 Митного кодексу України.
Відповідно до ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом, як правопорушення.
Згідно з положеннями ст. 3 Митного кодексу України, при здійсненні митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, застосовуються виключно норми законів України та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, чинні на день прийняття митної декларації органом доходів і зборів України. У разі якщо законодавством України передбачена можливість виконання митних формальностей без подання митної декларації, застосовуються норми законів України та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, чинні на день виконання таких формальностей. Норми законів України, які пом`якшують або скасовують відповідальність особи за порушення митних правил, передбачені цим Кодексом, мають зворотну дію в часі, тобто їх норми поширюються і на правопорушення, вчинені до прийняття цих законів. Норми законів України, які встановлюють або посилюють відповідальність за такі правопорушення, зворотної дії в часі не мають.
У рішенні Конституційного Суду України № 1-рп/99 від 9 лютого 1999 року у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів наголошується на тому, що до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Частина 6 ст. 470 Митного кодексу України передбачає відповідальність за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу або встановленого митним органом країни відправлення відповідно до положень Конвенції про процедуру спільного транзиту строку транзитних перевезень (доставки) транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування.
Беручи до уваги те, що ч. 6 ст. 470 Митного кодексу України набула чинності 22 серпня 2019 року, ОСОБА_1 не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за вказаною статтею, оскільки згідно зі ст. 58 Конституції України ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.
Однак, такі дії на час ввезення вказаного транспортного засобу як окремий склад правопорушення законом (МК України) не були передбачені.
Отже, дії ОСОБА_1 в редакції Закону, який був чинним на час скоєння правопорушення, утворюють склад правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України.
Апеляційний суд зауважує, що положення ч. 6 ст. 470 МК України, на час ввезення вказаного транспортного засобу не діяла і не була передбачена законом, як окремий склад правопорушення та посилює відповідальність за адміністративні правопорушення, порівняно з попередньою редакцією ст. 470 МК України, а тому підстав для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.6 ст.470 МК України у чинній наразі редакції не узгоджується з положеннями закону.
Апеляційний суд за результатами розгляду справи вважає, що в межах даного провадження в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 470 МК України.
Висновки суду першої інстанції про те, що дане адміністративне правопорушення є триваючим, а тому слід застосувати норму права, яка була чинна на момент його виявлення не спростовує того факту, що фактично адміністративне правопорушення було вчинене у перший день перевищення терміну транзиту транспортного засобу і кваліфікувати дане правопорушення слід за нормою закону, чинною на момент його скоєння.
Разом із тим, згідно з редакцією ч.1 ст.522 МК України до внесення змін Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України» № 2612-VIII від 08.11.2018, розгляд справ про порушення митних правил, передбачені частинами першою п`ятою статті 470 МК України був віднесений до повноважень органами доходів і зборів, а тому апеляційний суд позбавлений права розглядати справу про порушення митних правил, передбачених ч.3ст.470 МК України.
При цьому, протокол щодо ОСОБА_1 за порушення митних правил в редакції закону, яка діяла на той час та яка передбачала більш м`яке стягнення за вчинені ним дії складений не був.
Апеляційний суд також враховує, що інформація щодо не доставлення транспортного засобу ОСОБА_1 до митного органу призначення по сплину 10-денного строку містилась у програмно-інформаційному комплексі ДМСУ, а тому була відомою митному органу станом на жовтень 2018 року, однак протокол щодо нього за порушення митних правил в редакції закону, яка діяла на той час та яка передбачала більш м`яке стягнення за вчинені ним дії, складений не був, що не залежало від волевиявлення ОСОБА_1 . 
Відповідно до вимог частин 1, 2 ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення зворотної сили не мають.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленим законом.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 470 Митного кодексу України, а тому провадження у справі слід закрити у зв`язку з відсутністю у діях особи складу, передбаченого ч. 6 ст. 470 Митного кодексу України.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

Поновити особі, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Київського районного суду м.Харкова від 04 листопада 2020 року.
Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову судді Київського районного суду м.Харкова від 22 жовтня 2020 року  щодо ОСОБА_1  – скасувати, провадження  у справі про порушення митних правил за ч.6 ст. 470 МК України щодо ОСОБА_1  закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду В.М. Герасименко