ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1451/25 Справа № 216/3159/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - ЦИМБАЛІСТЕНКО О. В. Суддя у 2-й інстанції - Свіягіна  І. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

29 травня 2025 року                                                                м. Кривий Ріг        
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Свіягіна І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника адвоката Сагайдака Д.С., діючого в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 квітня 2025 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок), з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, стягнуто судовий збір, -
в с т а н о в и л а :
постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 квітня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 28 квітня 2024 року о 12 год. 44 хв. у м. Кривий Ріг по просп. Поштовий, буд. 24, керував транспортним засобом «Geely CK 1.5L», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, та підвищена жвавість ходи, на законну вимогу працівників поліції пройти огляд у встановленому законом порядку на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги Дніпропетровської обласної ради» погодився однак в повному обсязі огляд на стан сп`яніння не пройшов.
На зазначену постанову захисник адвокат Сагайдак Д.С., діючий в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу в якій просить постанову суду скасувати, провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вказує, що ОСОБА_1 безпідставно притягнутий до адміністративної відповідальності. Зазначає, що ОСОБА_1 заперечує повністю свою вину, вказує на те, що не порушував жодної норми діючого законодавства України, зокрема вимог п. 2.5 ПДР та ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Звертає увагу, що ОСОБА_1 погодився на вимогу поліцейських проїхати з ними до закладу охорони здоров`я для проходження відповідного огляду на стан сп`яніння. В КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР» водію було запропоновано здати на аналіз біологічний матеріал у вигляді сечі. Спроба здати на лабораторний аналіз необхідну кількість сечі не була успішною, про що водій повідомив лікарю та поліцейським. Зауважує, що водій фізично не зміг здати таке біологічне середовище, так як має захворювання сечостатевої системи, діагноз: «Камень н/з левого мочеточника. Хронический пиелонефрит», що у свою чергу, ускладнює йому процес сечовипускання, робить його болісним та не систематичним.
Зауважує, що ОСОБА_1 повідомляв лікарю про те, що він не заперечує, щоб у нього відібрали на лабораторний аналіз інше біологічне середовище, зокрема кров. Проте, лікарем-наркологом складено Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в якому буде зазначено про відмову від проходження медичного огляду в повному обсязі на стан сп`яніння. Наполягає, що зі сторони ОСОБА_1 було прийнято всі можливі дії для проходження огляду на встановлення стану сп`яніння, зокрема, він здійснив продування алкотестеру, відповідав на поставлені питання, здійснював необхідні рухи зіницями очей, руками, ногами; пред`явив для огляду лікаря свій язик, вени на руках, в області паху тощо. Повідомляв лікарю та поліцейським про те, що він не відмовляється від проходження медичного огляду, здав на лабораторний аналіз своє біологічне середовище у вигляді крові. Наполягає, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №737490 від 28.04.2024 року поліцейським не зазначено дій водія щодо ухилення від огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я.
Зазначає, що Висновок не може мати такого змісту, як «відмова від проходження медичного огляду в повному обсязі на стан сп`яніння», так як це не передбачено Інструкцією №1452/735. Звертає увагу, що відповідно до п. 22 Розділу ІІІ Інструкції №1452/735 визначено, що висновок щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними. Тож, вважає, що Висновок від 28.04.2024 року є недійсним, тому і протокол про адміністративне правопорушення, складений на його підставі, належним чином не доводить складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 ..
Звертає увагу, що в оскарженій постанові суд не надав жодної правової оцінки долученим до матеріалів даної справи документів, отриманих на адвокатський запит, а саме: Акт медичного огляду ОСОБА_1 від 28.04.2024 року, з якого вбачається, що огляд водія було проведено в повному обсязі, у т.ч. було відібрано кров для проведення лабораторних аналізів.
Вважає, що стороні захисту судом першої інстанції, всупереч вимогам ст. ст. 251, 268 КУпАП, було безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання про допит лікаря-нарколога ОСОБА_2 , яка проводила огляд ОСОБА_1 . В оскарженій постанові взагалі не зазначено про факт наявності такого клопотання та мотивів суду щодо відмови у його задоволенні.
Наполягає, що особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотне.
Захисник - адвокат Сагайдак Д.С. та ОСОБА_1 у засідання апеляційної інстанції не прибули, при цьому належним чином повідомлялись про день, час і місце апеляційного розгляду даної справи. Від захисника Сагайдака Д.С. надійшла заява про розгляд апеляційної скарги за його відсутності та відсутності ОСОБА_1 , належним чином повідомленого про місце, день та час судового розгляду. В заяві захисник зазначив, що вимоги апеляційної скарги підтримує в повному обсязі, просить її задовольнити з підстав, наведених в ній.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 294 КУпАП України, апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.
До цього ж, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 року ЄСПЛ у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 зазначеної Конвеції (§66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року в справі "Смірнова проти України").
Частиною 6 ст.294 КУпАП встановлено, що неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи.
За таких обстави, керуючись ст. 268 КУпАП України, суд апеляційної інстанції вважає можливим розглянути цю справу за відсутністю захисника - адвоката Сагайдака Д.С. та ОСОБА_1 на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи.
Вивчивши, перевіривши та оцінивши матеріали адміністративної справи, обміркувавши наведені доводи захисту, викладені ним у апеляційній скарзі;- суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з огляду на таке.
За змістом ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП України, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.
Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Також при розгляді справ про адміністративні правопорушення необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП України, а зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 цього Кодексу. У ній, зокрема, потрібно наводити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначати мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно припису ст. 8 КУпАП України особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону.
Згідно положень ст. 17 Закону України " Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини " від 23.02.2006 року за №3477-ІV рішення ЄСПЛ - є джерелом права в Україні.
Відповідно до положення частини 1 статті 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Бендерський проти України" (заява №22150/02, параграф 2), у якому відображений принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені судом.
Суд першої інстанції, визнав, що факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 у його вчиненні підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення від 28 квітня 2024 року серії ААД № 737490; письмовими поясненнями учасників справи, які долучені до протоколу; висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; рапортом працівників поліції; відеозаписом працівників поліції.
Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто у відмові від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння на вимогу працівника поліції у встановленому законом порядку.
Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність особи, яка керує транспортним засобом, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, відповідальність особи, яка керує транспортним засобом виникає і в разі її відмови від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан сп`яніння.
Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерствавнутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.
Відповідно до п. 2 р. 1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»,затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 р. огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. 
Відповідно до п.п. 7, 8, 12, 13 розділу ІІІ Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини є обов`язковим.
Зі змісту вищенаведених правових норм вбачається, що поліцейський, в разі виявлення у водія ознак, які свідчать про перебування водія у стані наркотичного сп`яніння, відповідно до п. 9 розділу ІІ Інструкції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
З протоколу про адміністративне правопорушення від 28.04.2024 року серії ААД №737490, складеного стосовно ОСОБА_1 , вбачається, що водій ОСОБА_1 28 квітня 2024 року о 12 год. 44 хв. у м. Кривий Ріг по просп. Поштовий, буд. 24, керував транспортним засобом «Geely CK 1.5L», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, та підвищена жвавість ходи. На законну вимогу працівників поліції пройти огляд у встановленому законом порядку на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги Дніпропетровської обласної ради» ОСОБА_1 погодився, однак в повному обсязі огляд на стан сп`яніння не пройшов.
Відповідно до пунктів 4, 7, 8, 12, 13 Розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року, № 1452/735, метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.
Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.
Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.
Згідно з п.п. 12 та 13 розділу ІІІ вказаної Інструкції предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.
Разом з тим, в матеріалах справи відсутні відомості про відібрання у ОСОБА_1 інших зразків біологічного середовища, зокрема, слини, змиви з поверхні губ, крові, враховуючи, що в обстежуваної особи неможливо було взяти зразки біологічного середовища у вигляді сечі.
Твердження апелянта, що ОСОБА_1 в момент виявлення фізіологічної неспроможності організму здати для дослідження сечу в необхідній кількості, з метою підтвердження бажання виконати вимоги працівника поліції та пройти медичний огляд для встановлення стану сп`яніння, особисто висловлював власну ініціативу надати для дослідження кров або інший зразок біологічного середовища, однак вказане прохання було проігноровано не спростовано стороною обвинувачення та дослідженими матеріалами справи.
Відповідно до п.п. 15, 16, 18, 20, 22 Інструкції за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.
Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, видається на підставі акта медичного огляду.
Усі записи в акті медичного огляду та висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повинні бути розбірливими, не допускається формулювання «Норма».
Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я.
Відповідно до п. 22 розділу ІІІ вказаної Інструкції висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.
Як вбачається з матеріалів справи, в них міститься Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння, який не відповідає вказаним положенням Інструкції. Він не містить відомостей щодо перебування або не перебування ОСОБА_1 в стані сп`яніння та якого саме. Водночас, в ньому зазначено: «Відмова від проходження медичний огляд в повному обсязі на стан сп`яніння», не зазначено з яких причин.
Як вбачається з відеозапису, лікарем-наркологом на запитання працівника поліції, було повідомлено про відсутність методик для здійснення аналізу крові на стан наркотичного сп`яніння (диск 1 Clip-5 14год. 23 хв. 20сек.).
Із дослідженого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 просив про відібрання у нього іншого виду біологічного середовища, наприклад, крові для дослідження її на вміст наркотичних речовини, оскільки не має можливості здати необхідну кількості сечі. Проте, лікарем-наркологом було запропоновано здати кров тільки на вміст алкоголю в крові, оскільки відсутні методики для аналізу крові, яка була б достатньою для дослідження її на міст наркотичних речовини. 
Отже, під час апеляційного розгляду не було встановлено відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на встановлення стану наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, як про це зазначено у Висновку лікаря. Навпаки, із відеозапису, долучено до матеріалів справи (Clip-5, починаючи з 0:14:31 та з 0:14:34, Clip-6, починаючи з 0:14:36), вбачається, що він не відмовлявся від проходження медичного огляду, та на питання лікаря-нарколога, однозначно відповідав, що бажає пройти такий огляд.
Крім того, з відеозапису встановлено, що зі сторони ОСОБА_1 було прийнято всі можливі дії для проходження огляду на встановлення стану сп`яніння, зокрема, він здійснив продування алкотестеру, відповідав на поставлені питання, здійснював необхідні рухи зіницями очей, руками, ногами; пред`явив для огляду лікаря свій язик, вени на руках, в області паху.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд не може визнати наявний в матеріалах справи Висновок лікаря належним та допустимим доказом у розумінні вимог щодо доказів, які поза розумним сумнівом можуть доводити винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Враховуючи, що провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється судом в рамках пред`явленого обвинувачення, в даному випадку в межах фактичних обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 737490 від 28.04.2024 року відносно ОСОБА_1 , а вихід за вказані межі є недопустимим, апеляційний суд приходить до висновку, що зібрані по даній справі докази не підтверджують існування обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення.
Обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, та звільняє особу від необхідності доводити свою непричетність до вчинення порушення.
Відповідно до ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Згідно ч.8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.
З огляду на зазначене, оскільки під час розгляду справи в апеляційному суді? встановлено, що докази, які б поза розумним сумнівом доводили винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у справі відсутні, а згідно з ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника Сагайдака Д.С. підлягає задоволенню, постанова судді 1-ї інстанції – скасуванню, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП – закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного та керуючись статтями 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,-
п о с т а н о в и в :
апеляційну скаргу захисника адвоката Сагайдака Д.С., діючого в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - задовольнити.
Постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 квітня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,- скасувати.
Провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                Свіягіна І.М.