Єдиний унікальний номер справи 756/2556/24
Провадження №22-ц/824/2096/2025

П О С Т А Н О В А
 І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
 04 квітня 2025 року                                                                                                    м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді   Журби С.О., 
суддів                         Приходька К.П., Писаної Т.О., 
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 09 липня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» про стягнення грошових коштів,
 
В С Т А Н О В И В:
У лютому 2024 року позивач звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» про стягнення грошових коштів, сплачених за договором від 28.01.2022 року № 70ВП/01/2022 та попереднім договором від 28.01.2022 року № 18ПП/01/2022 про надання медичної допомоги.
В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що між нею та ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» укладено договір від 28.01.2022 року № 70ВП/01/2022 про надання медичної допомоги (спостереження вагітності) Пакет «Базовий +» з 6 тижнів - до пологів (одноплідна вагітність) відповідно до умов якого медичний заклад зобов`язався надати позивачу медичну допомогу, що полягає в проведенні циклу амбулаторного спостереження вагітності позивача згідно діючих нормативних документів МОЗ України та стандартів медичної допомоги з амбулаторного спостереження вагітності, затверджених в медичному закладі, яку позивач зобов`язується прийняти і виконувати та сплатити на умовах договору.  
Вартість медичної допомоги відповідно до п. 5.2 договору, склала 41 046, 00 грн., та була сплачена позивачкою в повному обсязі, що підтверджується доданою квитанцією.
Відповідач фактично надав позивачці послуги на суму 19 630,00 грн., сума неотриманих послуг складає 21 416, 00 грн.
Зазначила, що 28.01.2022 року між сторонами був укладений попередній договір № 18ПП/01/2022 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність) Пакет «Комфорт», відповідно до умов якого сторони зобов`язались у термін з 22 по 32 тижня вагітності пацієнта (у разі спостереження вагітності в медичному закладі або афілійованих закладах) або з 32 по 34 тижня вагітності пацієнта (у разі спостереження вагітності в інших медичних закладах) укласти Договір про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність), пакет «Комфорт» (далі- основний договір), на умовах якого відповідач (медичний заклад) мав би надати позивачці кваліфіковану медичну допомогу, яка полягає у веденні пологів пацієнта в обсязі та на умовах, передбачених договором, у відповідності з існуючими стандартами медичної допомоги.
Пунктом 1.4 попереднього договору передбачено, що при підписанні цього попереднього договору, пацієнт здійснює на користь медичного закладу авансовий платіж в розмірі 54 112, 00 грн., що дорівнює ціні/вартості послуг медичного закладу за основним договором.
Позивач виконала п. 1.4 попереднього договору та 17.05.2022 року на електрону адресу відповідача надіслала заяву про повернення грошових коштів за основним договором та попереднім договором.17.05.2022 року відповідач надав відповідь на відправлений лист в якому повідомив, що останній не ухиляється від повернення грошових коштів .
Як зазначає позивач, у зв`язку з воєнними діями відповідач не надав їй обумовлених укладеними договорами послуг у повному обсязі та не повернув отриманих на підставі вказаних договорів коштів.
На підставі викладеного позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь грошову суму у розмірі 92 541 грн. 28 коп., з яких за договором 70ВП/01/2022 в розмірі 21 416 грн., за попереднім договором 54 112 грн., 3 % річних - 3 953,51 грн., втрати від інфляції - 13 059,77 грн., судові витрати  в розмірі - 6 211 грн. 20 коп., з яких: 5 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу та судовий збір - 1 211 грн. 20 коп.
Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 09 липня 2024 року позов задоволено частково, стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» на користь ОСОБА_1 грошові кошти за договором 70ВП/01/2022 в розмірі 20316 грн., за попереднім договором № 18ПП/01/2022 в розмірі 54112 грн., три відсотки річних в сумі 3902 грн. 03 коп., інфляційні втрати в сумі 13131 грн. 46 коп., судовий збір в сумі 1121 грн. 77 коп. В задоволенні решти вимог відмовлено. Також відмовлено у задоволенні клопотання товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» про розстрочку судового рішення.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду 02.08.2024 року, відповідач подав  апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване судове рішення скасувати частково та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог  в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат, задовольнити клопотання про розстрочення виконання рішення суду про стягнення коштів в розмірі 74 428 грн. на 12 місяців зі сплатою щомісячних платежів в розмірі - 6 202 грн. 33 коп.
На обґрунтування своїх вимог апеляційної скарги, відповідач посилаючись на положення ст. 625, ч. 1 ст. 617 ЦК України зазначив про те, що порушення зобов`язання в частині сплати 3% річних та інфляційних втрат сталося внаслідок форс-мажорних обставин, непереборної сили, воєнного стану на території України, так як будівля полового будинку зазнала значних пошкоджень і діяльність була призупинена, тому відповідач має бути звільнений від відповідальності.
При цьому апелянт також зазначає, що наявна у справі копія заяви позивача від 13.05.2022 року не містить жодних доказів її надсилання відповідачу або її отримання відповідачем. На думку відповідача, стягнення 3% річних та інфляційних втрат мало б здійснюватися після спливу терміну 5 робочих днів з моменту отримання письмової вимоги від позивача. Однак, суд першої інстанції при ухваленні рішення не надав належної оцінки вказаним обставинам та необґрунтовано стягнув 3% річних та інфляційні втрати.
Апелянт також зазначив, що  суд необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про розстрочення виконання рішення суду в частині стягнення заборгованості в розмірі 74 428 грн., оскільки з 01.09.2022 року ТОВ «Лелека» не отримує очікуваний прибуток за відсутності необхідної кількості пацієнтів, також має велику суму кредитного платежу, згідно фінансової звітності за 2023 рік має збиток на суму 51 528 000 грн. та інші зобов`язання пов`язані з функціонуванням ТОВ «Лелека». Отже, у відповідача недостатньо коштів, щоб розрахуватися  з всіма борговими  зобов`язаннями. 
01 жовтня 2024 року до апеляційного суду від позивача ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому остання заперечує твердження відповідача про неотримання ним письмової заяви від позивача про повернення коштів, оскільки факт отримання заяви 17.05.2022 року підтверджується перепискою між позивачем і відповідачем через електронні адреси сторін, скріншот повідомлень якої додано до позовної заяви. Зазначає, що відповідач надав їй відповідь на заяву. Доводів про порушення судом першої інстанції норм матеріального  та процесуального права відповідачем у апеляційній скарзі не наведено. Просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги. 
Згідно із ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах даної категорії розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.  
У відповідності до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
За ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання встановлених законом умов) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку про  відсутність підстав для задоволення скарги. 
В ході розгляду справи судом було встановлено, що між позивачем ОСОБА_1 та ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» укладено договір від 28.01.2022 року № 70ВП/01/2022 про надання медичної допомоги (спостереження вагітності) Пакет «Базовий +» з 6 тижнів - до пологів (одноплідна вагітність), відповідно до умов якого медичний заклад зобов`язався надати позивачу медичну допомогу, що полягає в проведенні циклу амбулаторного спостереження вагітності позивача згідно діючих нормативних документів МОЗ України та стандартів медичної допомоги з амбулаторного спостереження вагітності, затверджених в медичному закладі, яку позивач зобов`язується прийняти і виконувати та сплатити на умовах договору.
Відповідно до п. 4.1.1 договору, медичний заклад зобов`язаний надати якісну та кваліфіковану медичну допомогу, а також провести всі діагностично-лікувальні заходи відповідно до договору. 
Пунктами 6.4, 6.5 договору передбачено, що сторони не несуть відповідальності за невиконання або неналежне виконання умов цього договору у разі виникнення особливих обставин з об`єктивних причин (форс-мажорних обставини), які сторони не могли передбачити і що перешкоджають сторонам виконати свої обов`язки. До таких обставин віднесено, зокрема війну та воєнні дії. 
Відповідно до п. 6.6 договору, сторона, яка не може виконувати свої договірні відносини внаслідок обставин, зазначених у п. 6.5 договору повинна проінформувати про це іншу сторону не пізніше 15 календарних днів, а також належним чином цей факт підтвердити.
Пунктом 7.1 договору визначено, що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та сплати позивачем суми передбаченої п. 5.2. даного договору, і діє до пологів пацієнта. 
Згідно з п. 8.1.2 договору, він може бути достроково припинений з ініціативи пацієнта за умови письмового повідомлення медичного закладу, шляхом написання заяви на ім`я Головного лікаря Медичного закладу, із зазначенням причин розірвання договору. В такому випадку договір вважається розірваним через 5 робочих днів з моменту отримання відповідного повідомлення від пацієнта  та на вимогу пацієнта, повертається сплачена сума вартості договору, що зазначена в п. 5.2 договору, за винятком вартості фактично наданої медичної допомоги пацієнту за договором.
Вартість медичної допомоги відповідно до п. 5.2 договору, склала 41 046, 00 грн., та була сплачена позивачкою в повному обсязі (а.с.7). При цьому 1 800 грн. сплачено не відповідачу, а страховій компанії в якості страхового платежу, а тому вказана сума не підлягає стягненню з відповідача.
Крім того, встановлено, що 28.01.2022 року між сторонами був укладений попередній договір № 18ПП/01/2022 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність) Пакет «Комфорт», відповідно до умов якого сторони зобов`язались у термін з 22 по 32 тижня вагітності пацієнта (у разі спостереження вагітності в медичному закладі або афілійованих закладах) або з 32 по 34 тижня вагітності пацієнта (у разі спостереження вагітності в інших медичних закладах) укласти Договір про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність), пакет «Комфорт», на умовах якого відповідач (медичний заклад) мав би надати позивачці кваліфіковану медичну допомогу, яка полягає у веденні пологів пацієнта в обсязі та на умовах, передбачених договором, у відповідності з існуючими стандартами медичної допомоги.
Пунктом 1.4 попереднього договору передбачено, що при підписанні цього попереднього договору, пацієнт здійснює на користь медичного закладу авансовий платіж в розмірі 54 112, 00 грн., що дорівнює ціні/вартості послуг медичного закладу за основним договором.
Згідно з пунктом 1.8 попереднього договору, у разі відмови пацієнта або медичного закладу від укладання основного договору, у термін, передбачений п. 1.1 цього попереднього договору, зобов`язання за цим попереднім договором припиняються, при цьому, грошові кошти сплачені в якості авансового платежу за даним попереднім договором, підлягають поверненню медичним закладом пацієнтові, протягом 5 робочих днів з моменту одержання відповідної письмової вимоги пацієнта. Повернення суми авансового платежу здійснюється медичним закладом у безготівковій формі шляхом перерахування на розрахунковий рахунок пацієнта виключно на його письмову вимогу, та за відрахуванням вартості фактично наданої медичним закладом медичної допомоги (медичних послуг).
Позивач зверталася до відповідача з заявами про повернення грошових коштів, оскільки медичні послуги їй надані не були і дитину вона народжувала в іншому пологовому будинку, разом з тим кошти їй не були повернуті.
Як вбачається з наявної у справі письмової заяви ОСОБА_1 , остання звернулася до ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» про припинення договору від 28.01.2022 року № 70ВП/01/2022 та попереднього договору від 28.01.2022 року № 18ПП/01/2022 про надання медичної допомоги  та про повернення  грошових коштів, у зв`язку з її виїздом за межі території України через військову агресію проти України (а.с.15).
У зв`язку з воєнною агресією російської федерації проти України Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан та який діє на день ухвалення рішення.
У наданому листі Торгово-Промислової палати України від 28 лютого 2022 року за №2024/02.0-7.1 вказано, що військова агресія російської федерації проти України з 24 лютого 2022 року є обставиною непереборної сили для суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по договору.
В подальшому на сайті ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» було розміщено оголошення про припинення роботи через напружену воєнну ситуацію.
17.05.2022 року позивачем  надіслано на електронну адресу відповідача заяву про розірвання договорів у зв`язку з неотриманням медичних послуг та повернення грошових коштів (а.с.11). 17.05.2022 року відповідач надав відповідь на відправлений лист в якому повідомив, що останній не ухиляється від повернення грошових коштів (а.с.6,10). Враховуючи зазначене, апеляційний суд не може прийняти доводи апелянта про те, що наявна у справі копія заяви позивача від 13.05.2022 року не містить жодних доказів її надсилання відповідачу або її отримання відповідачем.
З 24.05.2022 року, тобто після спливу п`яти робочих днів відповідач мав повернути позивачу грошові кошти, проте відповідач коштів так і не повернув. У зв`язку з цим позивачем нараховано 3% річних у сумі 3 953,51 грн. за період з 24.05.2022 року по 20.02.2024 року та інфляційні втрати в сумі 13 059 грн. 77 коп.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.
Безпосередньо умовами п. 8.1.2 договору від 28.01.2022 року № 70ВП/01/2022, він може бути достроково припинений з ініціативи пацієнта за умови письмового повідомлення медичного закладу, шляхом написання заяви на ім`я Головного лікаря Медичного закладу, із зазначенням причин розірвання договору. В такому випадку договір вважається розірваним через 5 робочих днів з моменту отримання відповідного повідомлення від пацієнта  та на вимогу пацієнта, повертається сплачена сума вартості договору, що зазначена в п. 5.2 договору, за винятком вартості фактично наданої медичної допомоги пацієнту за договором.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
В силу ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.
Згідно зі ст. 617 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.
Статтями 626, 629 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Згідно зі ст. 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.
Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що обставини непереборної сили, відповідно до ст. 617 ЦК України, звільняють сторони лише від відповідальності за невиконання умов договору щодо надання послуг, проте не звільняють від виконання самого зобов`язання з повернення коштів внаслідок його припинення. Тому наявність форс-мажорних обставин у відповідача не позбавляє позивачку права на повернення сплачених нею грошових коштів з підстав припинення зобов`язання.
Таким чином, вартість медичних послуг за договором від 28.01.2022 року № 70ВП/01/2022, які були оплачені позивачкою відповідно до п. 5.2 договору, склала 41 046, 00 грн. Вартість медичних послуг за попереднім договором № 18 ПП/01/2022 від 28.01.2022 року, які були оплачені позивачкою, складає 54 112 грн. Заперечень щодо вказаних обставин від відповідача не надійшло.
При цьому, пунктом 8.1.2 договору № 70ВП/01/2022 передбачено право позивачки відмовитись від договору в односторонньому порядку, у такому випадку зобов`язання є припиненим, і пацієнту на його вимогу повертається сплачена сума вартості Договору.
Сторони не оспорювали, що позивачка не народжувала дитину в ТОВ «Лелека».
З огляду на укладення позивачем договору добровільного медичного страхування в день укладання договору про надання медичної допомоги, позивачем окрім вартості медичних послуг було сплачено й страховий платіж у розмірі 1800,00 грн.
Таким чином загальний розмір ненаданих позивачу послуг, який підлягає стягненню з відповідача, судом першої інстанції був обрахований в розмірі 20 316 грн. за договором № 70ВП/01/2022 та за попереднім договором № 18ПП/01/2022 в сумі 54 112 грн. 
Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , стягнув з ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» на її користь саме основну суму договору . 
Пунктом п. 8.1.2 договору № 70ВП/01/2022 про надання медичної допомоги передбачено дострокове припинення договору з ініціативи пацієнта за умови письмового повідомлення медичного закладу шляхом написання заяви із зазначенням причин розірвання договору. У такому випадку зобов`язання є припиненим, а пацієнту на його вимогу повертається сплачена сума вартості договору, за винятком вартості фактично наданої медичної допомоги. Таким чином у відповідача відсутній обов`язок щодо надання медичних послуг у зв`язку з відмовою пацієнта від цих послуг, однак виникло інше зобов`язання щодо повернення грошових коштів, які були сплачені та не спожиті пацієнтом.
Умови договору № 70ВП/01/2022 та договору № 18ПП/01/2022 від 28.01.2022 року про повернення грошових коштів виконано не було.
Позивач скористалась правом на односторонню відмову від договорів, наслідком чого є виникнення зобов`язання щодо повернення грошових коштів, яке обумовлено вказаними договорами.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦПК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частина друга статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу (основне зобов`язання), суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та трьох процентів річних від простроченої суми.
Безпідставне збереження відповідачем коштів, сплачених позивачем за договорами, які не були виконані в повному обсязі, є підставою для нарахування платежів, передбачених ст.625 ЦК України, а наявність форс-мажору не звільняє відповідача від обов`язку відшкодувати матеріальні втрати кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та не позбавляє кредитора права на отримання компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами.
За таких обставин, у відповідача виник обов`язок сплатити позивачу разом з сумою основного боргу три проценти річних та інфляційні втрати від простроченої суми відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, розмір яких визначений з урахуванням наданих позивачем розрахунків, які відповідачем не спростовуються.
З урахуванням викладеного суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» на користь ОСОБА_1 коштів, сплачених за договором № 70ВП/01/2022 в розмірі 20 316 грн. та за попереднім договором № 18ПП/01/2022 в розмірі  54 112 грн., та три відсотки річних в сумі 3 902 грн. 03 коп., інфляційні втрати в сумі 13 131 грн. 46 коп.
Відповідачем до справи був наданий лист Торгово-промислової палати України, який підтверджує сам факт існування форс-мажорних обставин, які наразі є загальновідомими в Україні. В той же час жодних доказів того, що внаслідок існування відповідних обставин сторона відповідача була позбавлена можливості здійснити повернення позивачу коштів за договорами від 28.01.2022 року внаслідок відмови позивача від цього договору, матеріали справи не містять.
Фактично усі доводи апеляційної скарги зводяться до неможливості виконання зобов`язань щодо надання послуг, однак жодних належних неможливості повернення грошових коштів позивачу, сторона відповідача не представила. Таким чином, оскільки позовні вимоги стосуються повернення коштів за сплачені та не надані послуги, а не відповідальності за невиконання договору, такі кошти підлягають поверненню.
Відтак, ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» не довело наявності підстав для утримання ним коштів, сплачених ОСОБА_1 за надання їй медичних послуг, які фактично надані не були.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає необґрунтованими  доводи апеляційної скарги в частині непогодження з стягненням із відповідача 3% річних та інфляційних втрат.
Відповідач хоча й надав суду докази фінансової діяльності ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» за 2023 рік, та зазначав у відзиві на позовну заяву про підстави його звільнення від відповідальності на підставі ч.2 ст.625 ЦК України, однак суд першої інстанції правильно  відхилив такі доводи відповідача, оскільки останній  не довів, які саме обставини вплинули на неможливість виконання обов`язку саме з повернення коштів з 17.06.2022 року. Сам по собі воєнний стан не може автоматично означати звільнення від виконання будь-ким в Україні будь-яких зобов`язань, незалежно від того, існує реальна можливість їх виконати чи ні.
Щодо відмови в задоволенні клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення суду в частині стягнення заборгованості в розмірі 74 428 грн., то апеляційний суд вважає таке рішення суду першої інстанції обґрунтованим. При цьому відповідно до положень ст. 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів  міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення  для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази  подаються сторонами та іншими особами,  які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування таких доказів судом самостійно без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим.
Підставою для відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Заявляючи про наявність таких підстав, зокрема про фінансову неспроможність виплати наведеної вище суми, відповідач тим не менш такі свої посилання належним чином не довів, що в свою чергу унеможливлює задоволення такої вимоги. 
Згідно з вимогами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням вищенаведеного за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що апелянтом не було відповідним чином доведено наявності передбачених законом підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції та додаткового рішення по справі, відтак апеляційна скарга до задоволення не підлягає. 
Керуючись ст.ст.  133, 137, 141, 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,
 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» залишити без задоволення.
Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 09 липня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.
 
Головуючий                                                                                               С.О. Журба
Судді:                                                                                                          Т.О. Писана
                                                                                                                     К.П. Приходько