ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2025 року 
м. Київ
справа № 580/769/23
адміністративне провадження № К/990/5747/24  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):
судді-доповідача - Радишевської    О.Р.,
суддів - Мацедонської    В.Е., Смоковича    М.І.,
розглянув у письмовому провадженні як суд касаційної інстанції адміністративну справу №  580/769/23,
за позовом  ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, провадження в якій відкрито,
за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Дзундзою Юрієм Романовичем, на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2023 року, прийняте в складі: головуючого судді Рідзеля    О.А., і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2024 року, ухвалену в складі колегії суддів: головуючого судді Кобаля   М.І., суддів Бужак   Н.П., Костюк   Л.О.,
УСТАНОВИВ:
І. Суть спору
1.           ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач, ВЧ НОМЕР_1 ) з вимогами:
1.1.          визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неврахування додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2022 № 168, при обрахунку позивачу: грошової допомоги на оздоровлення, передбаченої статею10-1 та пунктом 3 статті 15 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ, за 2022 рік; грошової компенсації за невикористані 22 календарні дні щорічної основної відпустки, передбаченої пункту 14 статті 15 Закону України від 20.12.1991 №    2011-ХІІ; одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, передбаченої пунктом 2 статті 15 Закону України від 20.12.1991 №    2011-ХІІ;
1.2.          зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та доплату позивачу грошової допомоги на оздоровлення, передбаченої статтею 10-1 та пункту 3 статті 15 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ, за 2022 рік; грошової компенсації за невикористані 22 календарні дні щорічної основної відпустки, передбаченої пунктом 14 статті 15 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ; одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, передбаченої пунктом 2 статті 15 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ, з урахуванням додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2022 №    168.
2.          На обґрунтування позовних вимог позивач указує, що під час звільнення йому виплачені: грошова допомога на оздоровлення, грошова компенсація за невикористані дні щорічної відпустки, одноразова грошова допомога при звільненні, що розраховані без урахування додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 № 168 (далі - Постанова №  168; у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).
ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи
3.           ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних Силах України у складі ВЧ НОМЕР_2 на посаді водія 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 3 стрілецької роти.
4.          Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 07.12.2022 №112-РС (по особовому складу) позивач звільнений з військової служби, а наказом ВЧ НОМЕР_2 від 10.12.2022 №365 (по стройовій частині) виключений зі списків особового складу та знятий з усіх видів забезпечення.
5.          Також зазначеним наказом доручено провести розрахунок з позивачем при звільненні. Зокрема, передбачено виплатити: грошову компенсацію за невикористані 22 календарні дні щорічної основної відпустки за 2022 рік; одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 4% місячного грошового забезпечення за 9 місяців служби, однак не менше 25% місячного грошового забезпечення. Указано про те, що грошову допомогу на оздоровлення за 2022 рік отримав.
6.          Уважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо неврахування додаткової винагороди, передбаченої Постановою №  168, під час обрахунку грошової допомоги на оздоровлення, грошової компенсації за невикористані 22 календарні дні щорічної основної відпустки та одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, позивач звернувся з цим позовом до суду.
ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення
7.          Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 28.04.2023, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.01.2024, у задоволенні позову відмовлено.
8.          Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій виходили з того, що норми пункту 6 розділу ХХIIІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №    260, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №    745/32197 (далі - Порядок № 260, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), містить застереження, що грошова допомога для оздоровлення визначається з грошового забезпечення, до якого не включаються винагороди. 
9.          Також приписи Порядку №    260 (пункти 3, 6 розділу XXXI, 5 розділу ХХХII) указують на те, що компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки розраховується без урахування винагород; одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби визначається з грошового забезпечення, до якого не включаються винагороди.
10.          У спірному випадку позивач уважає, що додаткова винагорода, передбачена Постановою №    168, має постійний характер, а тому підлягає включенню до складу грошового забезпечення, з урахуванням якого мав визначатися розмір грошової допомоги на оздоровлення, розмір грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної та розмір одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.
11.          Водночас, з огляду на зміст пункту 1 Постанови №    168, яким регламентовано підстави та порядок виплати додаткової винагороди, така винагорода виплачується лише у період дії воєнного стану, її розмір не є сталим, вона виплачується в залежності від виконання завдань та визначається наказами командирів (начальників), що сукупно свідчить про тимчасовий характер такої додаткової винагороди, та визначається наказами командирів (начальників), що сукупно свідчить про тимчасовий характер такої додаткової винагороди.
12.          Жодним нормативно-правовим актом не передбачено включення до складу грошового забезпечення, з якого нараховується допомога на оздоровлення за 2022 рік, компенсація за невикористану щорічну основну відпустку та одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби, додаткової винагороди, встановленої Постановою №168. 
ІV. Провадження в суді касаційної інстанції
13.          14.02.2024 до Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 28.04.2023 і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.01.2024.
14.          У касаційній скарзі скаржник, не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, просив їх скасувати з підстав неправильного застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права та ухвалити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.
15.          Підставою для касаційного оскарження скаржник визначив пункт 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
16.          Обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження, скаржник зазначив, що на дату звернення до суду касаційної інстанції відсутній висновок Верховного Суду щодо питання включення до складу місячного грошового забезпечення як обрахункової величини - винагороди, передбаченої Постановою №168.
17.          Скаржник стверджує, що, відповідно до довідки про доходи, упродовж проходження позивачем військової служби, йому щомісячно виплачувалася додаткова винагорода, що передбачена Постановою №   168.
18.          За доводами скаржника, судами попередніх інстанцій проігноровано, що така винагорода мала систематичний характер і нараховувалася позивачу по день звільнення з військової служби. 
19.          Отож ця винагорода є невід`ємною складовою місячного грошового забезпечення та має бути врахована при обчисленні спірних виплат, а саме: одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки та грошової допомоги для оздоровлення.
20.          У касаційній скарзі скаржник звертає увагу на висновки Верховного Суду, сформовані у постановах від 26.02.2020 у справі №821/1083/17, від 05.04.2023 у справі №560/13719/21, від 29.03.2023 у справі №260/2583/21, від 09.03.2023 у справі №520/899/21, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 у справі № 522/2738/17, які констатують, що до грошового забезпечення військовослужбовців як обрахункової величини не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема, щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.
21.          За наслідками автоматизованого розподілу судової справи між суддями касаційну скаргу передано на розгляд колегії суддів: судді-доповідачу Радишевській О.Р., суддям Смоковичу М.І., Мацедонській   В.Е.
22.          Суд ухвалою від 01.03.2024 відкрив касаційне провадження за вказаною скаргою.
23.          Відповідач подав відзив на касаційну скаргу, в якому, посилаючись на правильність висновків судів попередніх інстанцій, просив касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.
V. Джерела права та акти їхнього застосування
24.          За приписами пункту 1 статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
25.          До складу грошового забезпечення, як установлено у пункті 2 статті 9 Закону №2011-XII, входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
26.          Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (пункт 3 статті 9 Закону №2011-XII).
27.          Приписами пункту 4 статті 9 Закону №2011-XII обумовлено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
28.          Відповідно до пункту 1 статті 10-1 Закону №2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.
29.          У рік звільнення зазначених в абзацах 1 та 2 цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей (пункт 14 статті 10-1 Закону №2011-XII).
30.          Відповідно до абзацу 1 пункту 2 статті 15 Закону №2011-ХІІ військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
31.          Згідно з пунктом 3 статті 15 Закону №2011-ХІІ військовослужбовцям виплачуються грошова допомога на оздоровлення та державна допомога сім`ям з дітьми в порядку і розмірах, що визначаються законодавством України.
32.          Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №  704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова № 704, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено тарифну сітку та додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців і деяких інших осіб.
33.          Пунктом 2 цієї постанови встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
34.          Механізм та умови виплати грошового забезпечення Збройних Сил України закріплено у Порядку №    260.
35.          Пункт 2 розділу І Порядку №  260 (у редакції, чинній на час спірних правовідносин) визначає, що грошове забезпечення охоплює: щомісячні основні (посадовий оклад, оклад за званням, надбавка за вислугу років);  щомісячні додаткові (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту, премія); одноразові додаткові (винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), допомоги).
36.          Пунктом 16 розділу І Порядку № 260 встановлено, що інші додаткові виплати, не передбачені цим Порядком, здійснюються згідно з чинним законодавством.
37.          Виплата грошової допомоги для оздоровлення здійснюється відповідно до розділу ХХІІІ Порядку №260, згідно з пунктом 6 якого розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.
38.          Порядок виплати грошового забезпечення у разі звільнення з військової служби регламентовано розділом ХХХI Порядку №260.
39.          Відповідно до пунктів 3, 6 розділу ХХХI Порядку №260 у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.
40.          Іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини тривалістю, що визначається пропорційно часу, прослуженому в році звільнення за кожен повний місяць служби, та за час такої відпустки виплачується грошове забезпечення або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.
41.          Розрахунок грошового забезпечення за час надання щорічної основної відпустки з подальшим виключенням зі списків особового складу та грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою.
42.          Порядок виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби регламентовано розділом ХХХII Порядку №260.
43.          Відповідно до пункту 5 розділу ХХХII Порядку №260 одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби обчислюється з розміру місячного грошового забезпечення, до якого включаються: звільненим із займаних посад - щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за останньою займаною посадою; які на день звільнення з військової служби перебували в розпорядженні відповідних командирів (начальників) та тим, які до дня звільнення з військової служби були звільнені від посад (у тому числі у зв`язку зі скороченням штатних посад), - щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за останньою займаною посадою на день звільнення з військової служби з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення.
44.          28.02.2022 Кабінет Міністрів України на виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» прийняв Постанову №168, яка застосовується з 24.02.2022, пунктом 1 якої установив, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників). Надалі до цієї Постанови неодноразово вносилися зміни та доповнення, у тому числі й до пункту 1.
VI. Позиція Верховного Суду
45.          Предметом спору у цій справі є правильність обчислення розміру допомоги на оздоровлення, одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби та грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки, а саме: без урахування суми додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою № 168.
46.          Суди першої та апеляційної інстанцій у цій справі дійшли висновку, що за умовами Порядку №260, передбачена Постановою № 168 додаткова винагорода не враховується під час розрахунку зазначених виплат.
47.          Переглядаючи судові рішення судів попередніх інстанції, вирішуючи питання щодо правильності застосування цими судами норм чинного законодавства, Суд виходить з такого.
48.          Суд відхиляє доводи скаржника щодо застосовності правового підходу, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 06.02.2019 у справі №  522/2738/17, правовідносини в якій виникли з приводу обчислення розміру пенсії, оскільки сформовані у цій справі висновки стосуються пенсійного забезпечення, отож не є релевантним до спірних правовідносин.
49.          Не є обґрунтованими й посилання скаржника на правові позиції Верховного Суду та Великої Палати Верховного Суду, висловлені у постановах: від 26.02.2020 у справі №821/1083/17 (щодо стягнення середньомісячного заробітку за час затримки виплати одноразової грошової допомоги при скороченні штату); від 05.04.2023 у справі №560/13719/21 (щодо нарахування і виплати середнього заробітку за період затримки у проведенні остаточного розрахунку при звільненні); від 29.03.2023 у справі №260/2583/21 (щодо непроведення повного розрахунку при звільненні, а саме невиплати грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, та стягнення середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні), від 09.03.2023 у справі №520/899/21 (щодо нарахування і виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні), адже спірні правовідносини у таких справах також не є подібними до правовідносин, що розглядаються в цій справі.
50.          Водночас, вирішуючи питання щодо врахування додаткової винагороди, передбаченою Постановою №    168, до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється компенсація за невикористані дні оплачувальних відпусток, грошової допомоги при звільненні та грошової допомоги для оздоровлення, то Суд ураховує висновки у подібних правовідносинах, викладені у постановах Верховного Суду від 23.09.2024 у справі № 240/32125/23 і від 08.08.2024 у справі №240/26703/23.
51.          Так, як зазначив Верховний Суд у постанові від 08.08.2024 у справі №  240/26703/23, приписи пункту  1 статті 10-1 Закону № 2011-ХІІ указують на те, що ці норми встановлюють лише право військовослужбовця на отримання допомоги на оздоровлення.
52.          Положення пункту 4 статті 9 Закону № 2011-ХІІ є відсилочними, оскільки розміри грошового забезпечення визначає Кабінет Міністрів України, а право визначити порядок виплати грошового забезпечення законодавець, зокрема, делегував Міністру оборони України.
53.          Такими нормативно-правовими актами є Постанова №704, якою, з-поміж іншого, передбачено, що грошове забезпечення військовослужбовців, крім посадового окладу; окладу за військовим званням включає і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та Порядок № 260.
54.          Отже, за правовою природою, щомісячна додаткова винагорода, запроваджена Постановою №168, є додатковим видом грошового забезпечення, яку законодавець відніс до категорії винагород, виплату якої запроваджено під час воєнного стану.
55.          За правилами підпункту 6 розділу ХХІІІ Порядку № 260 до розміру грошового забезпечення, з якого обчислюється допомога на оздоровлення, не включаються винагороди, незалежно від їхнього виду (щомісячні чи одноразові).
56.          У підсумку Верховний Суд у постанові від 08.08.2024 у справі № 240/26703/23 констатував, що, делегуючи Кабінету Міністрів України право визначати розміри грошового забезпечення, а Міністру оборони України установлювати порядок його виплати, законодавець установив певну ієрархію щодо визначення переліку складових грошового забезпечення, що враховуються при обчисленні окремих видів одноразових виплат для військовослужбовців. Отож саме положення Порядку №    260 унормували приписи Закону №  2011-ХІІ, установивши пряму норму щодо виключення винагороди із категорії складових грошового забезпечення, з суми яких обчислюється розмір допомоги на оздоровлення.
57.          Схожі правові висновки у подібних правовідносинах сформовано Верховним Судом у постановах від 23.09.2024 у справах № 240/25672/23, № 240/32125/23, № 240/33138/23 та №    260/8841/23 і від 21.11.2024 у справі №240/28165/23.
58.          Вирішуючи питання, чи ураховується передбачена Постановою №168 додаткова винагорода до складу місячного грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір грошової допомоги при звільненні, Верховний Суд у постанові від 23.09.2024 у справі №240/32125/23 дійшов висновку, що, обчислюючи розмір одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби без додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, відповідач діяв правомірно.
59.          У постанові 23.09.2024 у справі №  240/32125/23 Верховний Суд, посилаючись на відповідне правове регулювання, констатував, що за правилами пункту 6 розділу ХХІІІ Порядку № 260 до розміру грошового забезпечення, з якого обчислюється грошова допомога для оздоровлення, не включаються винагороди, незалежно від їхнього виду (щомісячні чи одноразові). Аналогічне виключення стосовно винагород міститься і в пункті 5 розділу ХХХІІ Порядку №260, яким визначено умови виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби.
60.          Таким чином, відповідно до вже сформованих Верховним Судом правових висновків, передбачена Постановою № 168 додаткова винагорода не враховується до складу місячного грошового забезпечення, з якого обчислюються розміри грошових допомог для оздоровлення та при звільненні.
61.          Що стосується умов обчислення розміру компенсації за невикористані військовослужбовцем дні оплачуваної відпустки, то Верховний Суд у постанові від 23.09.2024 у справі № 240/32125/23 констатував, що, на відміну від правил обчислення розміру допомоги для оздоровлення, пункт 6 розділу ХХХІ Порядку № 260 не містить жодних застережень щодо заборони урахування винагород до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір відповідної компенсації. Навпаки, за приписами указаної норми, до такого розрахунку включено щомісячні додаткові види грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою. Отож при обчисленні розміру таких виплат, відповідач був зобов`язаний урахувати суму винагороди, яку позивач отримував перед звільненням.
62.          Зважаючи на наведену правову позицію Верховного Суду, яка є застосованою до спірних правовідносин, відповідач при обчисленні розміру таких виплат (компенсації за невикористані військовослужбовцем дні щорічної основної відпустки), повинен був урахувати суму винагороди, за умови отримання позивачем її перед звільненням.
63.          Водночас в обсязі обставин цієї справи суди попередніх інстанцій встановили лише те, що позивач проходив службу в Збройних Силах України в складі ВЧ НОМЕР_2 , був звільнений з військової служби та виключений зі списків особового складу наказами від 07.12.2022 №112-РС (по особовому складу) і від 10.12.2022 №365 (по стройовій частині).
64.          Зміст оскаржуваних судових рішень свідчить про те, що ані суд першої, ані суд апеляційної інстанцій не досліджували питання нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168 та розмірів її виплати, зокрема, перед звільненням, обмежившись посиланням на те, що відповідач при обчислені позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки, грошової допомоги для оздоровлення, не включив до складу грошового забезпечення, з якого обраховувалися вказані виплати, суму додаткової винагороди, передбаченої Постановою №   168, за відсутності доказів на підтвердження таких обставин.
65.          Необхідно зазначити, що застосуванню норм матеріального права Судом передує стадія встановлення фактичних обставин справи.
66.          Алгоритм і порядок встановлення фактичних обставин кожної конкретної справи не є типовим і залежить, у першу чергу, від позиції сторін спору, а також доводів і доказів, якими вони обґрунтовують свою позицію. Всі юридично значущі факти, які складають предмет доказування, визначають фактичні обставини у справі, що формуються, виходячи з підстав вимог і заперечень сторін та норм матеріального права. Підстави вимог і заперечення осіб, які беруть участь у справі, конкретизують предмет доказування, який може змінюватися в процесі її розгляду.
67.          За приписами статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
68.          Отже, суди попередніх інстанцій не з`ясували, чи виплачувалася позивачу додаткова винагорода, передбачена Постановою №  168, та не встановили чим це підтверджується, а також не визначили розмір цієї винагороди та її періодичність.
69.          У матеріалах справи відсутня довідка про виплату позивачу додаткової винагороди, передбаченої Постановою №   168, або будь-який інший документ щодо її виплати. 
70.          Також у матеріалах справи відсутні докази, що стосуються остаточного розрахунку з позивачем при звільненні із зазначенням сум, виду виплачених коштів і порядку визначення розміру спірних виплат.
71.          Реальність конкретної обставини фактичної дійсності не може вважатися доведеною лише через неспростування одним із учасників справи (навіть суб`єктом владних повноважень) декларативно проголошеного, водночас недоказаного твердження іншого учасника, адже це суперечить меті правосуддя - офіційного з`ясування всіх обставин справи.
72.          У постанові від 16.03.2023 у справі № 600/747/22-а Верховний Суд наголошував, що обов`язок суду встановити дійсні обставини справи під час розгляду адміністративного позову безвідносно до позиції сторін випливає з офіційного з`ясування всіх обставин справи як принципу адміністративного судочинства, закріпленого статтею 2 та частиною четвертою статті 9 КАС України, відповідно до змісту якого суд уживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
73.          За наведеного Суд позбавлений можливості ухвалити рішення по суті заявлених позовних вимог, адже суд першої інстанції не встановив та не оцінив необхідних обставин справи, а суд апеляційної інстанції таких порушень не виправив.
74.          Відповідно до частини другої статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо: 1) суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу; або 2)   суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; або 3)  суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; 4)    суд встановив обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів.
75.          Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції (частина четверта статті 353 КАС України).
76.          Оскільки судами попередніх інстанцій порушено норми процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин справи, а суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, а тому відсутні правові підстави для ухвалення нового рішення або зміни судового рішення.
77.          Таким чином, рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
78.          Під час нового розгляду справи суду необхідно ретельно дослідити спірні правовідносини в цій частині, з урахуванням викладених у цій постанові висновків, надати оцінку вказаним обставинам й аргументам сторін та, у залежності від встановленого, правильно застосувати до спірних правовідносин норми матеріального права і ухвалити рішення, відповідно до вимог статті 242 КАС України.
79.          З огляду на результат касаційного розгляду, судові витрати розподілу не підлягають.
80.          Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
81.          Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
82.          Скасувати рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2023 року і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2024 року, а справу №580/769/23 направити на новий розгляд до Черкаського окружного адміністративного суду.
83.          Судові витрати не розподіляються.
84.          Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач:                                                                      О.Р.    Радишевська 
Судді:                                                                                          В.Е.    Мацедонська
                                                                                          М.І.    Смокович