Номер провадження: 22-ц/813/4497/25 
Справа № 947/34351/24
Головуючий у першій інстанції Гниличенко М. В.
Доповідач Погорєлова С. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2025 року                                                                 м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:
головуючого судді: Погорєлової С.О. 
суддів: Сєвєрової Є.С., Таварткіладзе О.М.
                        за участю секретаря: Зєйналової А.Ф.к.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, на рішення Київського районного суду м. Одеси, ухвалене під головуванням судді Гниличенко М.В. 28 січня 2025 року у м. Одеса, -

встановила:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просила стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є студентом денної форми навчання Одеського національного морського університету, у розмірі 1/3 частині усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, з моменту звернення до суду з цим позовом, і до досягнення ОСОБА_3 23-х років.
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 28.01.2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, у твердій грошовій сумі в розмірі 10000 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду – 25.10.2024 року, і до досягнення 23 річного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законом для відповідного віку, за умови, що ОСОБА_3 буде продовжувати навчання.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове судове рішення, яким задовольнити заявлені у позові вимоги щодо стягнення з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частині усіх видів заробітку (доходу), посилаючись на необґрунтованість рішення, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що, звертаючись до суду із позовною заявою, ОСОБА_1 просила про стягнення з відповідача як особи, яка отримує регулярний дохід, аліменти у частині від доходу. Заяви про призначення аліментів у твердій грошовій сумі позивачкою у справі не подавалось.
Сторони про розгляд справи на 20.05.2025 року були сповіщені належним чином, у судове засідання з`явились ОСОБА_2 , представник ОСОБА_1 . 
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно п.п. 1-3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення у відповідній частині є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм матеріального та процесуального права.
З матеріалів справи вбачається, що сторони з 07.10.2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції 26.03.2009 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 191 від 26.03.2009 року, що вбачається із свідоцтва про розірвання шлюбу, серії НОМЕР_1 (а.с.14-15).
Від спільного шлюбу у сторін народилась дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що вбачається із копії свідоцтва про народження, актовий запис № 341, серії НОМЕР_2 , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Одеси, де батьками зазначено батько – ОСОБА_2 , мати – ОСОБА_4 (а.с.8).
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 02.03.2012 року по справі № 2-7715/2011 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 500,00 грн. щомісячно, починаючи з 02.03.2012 року та до досягнення повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішення набрало чинності 13.03.2012 року.
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20.10.2016 року по справі № 520/11719/16-ц змінено розмір аліментів та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини щомісячного заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішення суду набрало законної сили 01.11.2016 року (а.с.16-17).
З довідки Одеського національного морського університету за вих. №98 від 21.02.2024 року вбачається, що ОСОБА_3 є студентом 1 курсу 1 групи Навчально-наукового інституту морського флоту, денної ( бюджет) форми навчання, строк закінчення навчання 30.06.2027 року (а.с.18).
Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Норми ст. ст. 199, 200 СК України вказують на те, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено про обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі. Навчання дитини має бути її основним заняттям, отже якщо дитина навчається на заочному відділенні і має можливість працювати та заробляти собі на життя, обов`язку батьків утримувати таку дитину не виникає; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Таким чином, стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, зокрема, на витрати, пов`язані з проїздом до навчального закладу, витратами на навчання (канцелярські товари), харчуванням, відповідач зобов`язаний утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчатися, до досягнення ним двадцяти трьох років. За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісяця.
Судом першої інстанції встановлено, що повнолітній ОСОБА_3 навчається на денній формі, позбавлений можливості працевлаштуватись та забезпечувати себе самостійно, тому не може забезпечити свої потреби, пов`язані з фізичним існуванням та навчанням, а отже потребує майнової допомоги батьків, і батьки здатні його утримувати.
Згідно посвідчення № 1003, виданого Київською районною адміністрацією Одеської міської ради від 12.06.2020 року, якого ОСОБА_5 згідно рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 19.12.2019 року призначена опікуном своєї матері ОСОБА_6 , яка є особою з інвалідністю 2 групи внаслідок психічного розладу (а.с.26,33).
З копій медичних документів вбачається, що повнолітня дитина ОСОБА_3 має плоско-вальгусну установку стопи, лівобічний скаліоз, кіфоз хребта спини (а.с.23-26).
З копій платіжних квитанцій вбачається придбання монітора для комп`ютера у сумі 3599 грн., придбання супінатора для взуття в сумі 966 грн. (а.с. 29, 32).
Згідно відомостей з Державної податкової служби України, відповідач є військовозобов`язаним та проходить службу у в/ч НОМЕР_3 Національної гвардії України та його дохід складає різні суми, зокрема за 2 квартал 2023 року сума нарахованого доходу – 201350,12 грн., за 3 квартал 2023 року – 147890,44 грн., за 4 квартал 2023 року – 180232,81 грн., за 1 квартал 2024 року – 204602,20 грн., за 2 квартал 2024 року – 181811,93 грн. (а.с.10).
При наданні правової оцінки вказаним доказам судом першої інстанції вірно враховано, що оплата комунальних платежів, витрати на лікування, масажі, плавання, тощо не входить до складу аліментів на навчання дитини.
У попередньому судовому засіданні суду першої інстанції відповідач пояснив, що позовні вимоги визнає частково у розмірі сплати аліментів повнолітньому сину в сумі 10000 грн. щомісячно.
Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батько або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Враховуючи викладене, прийнявши до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, з урахуванням положень ст. ст. 199, 200 СК України, наявності часткового визнання позову з боку відповідача, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог.
Однак, при визначенні способу стягнення аліментів, судом не було враховано, що відповідно до ч. 3 ст.181 СК України, за рішенням суду спосіб стягнення аліментів (у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі) здійснюється за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, та змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України).
Тобто спосіб стягнення аліментів (у частці від доходу чи у твердій грошовій сумі) здійснюється за рішення суду, але за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Враховуючи, що дитина проживає разом із матір`ю, а ОСОБА_1 наполягала на визначенні стягнення аліментів у частці від доходу відповідача, оскільки той має регулярний дохід, суд першої інстанції, не врахувавши вказане, дійшов необґрунтованого висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання, у твердій грошовій сумі у розмірі 10000 грн., щомісячно, хоча таких позовних вимог не заявлялось. 
Колегія суддів зазначає, що суд не вправі виходити за межі позовних вимог та самостійно визначати спосіб стягнення аліментів, оскільки це буде порушенням принципу диспозитивності, визначеного ст. 13 ЦПК України.
На підставі викладеного вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції невірно визначився з нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, що, відповідно, призвело до неправильного вирішення справи в частині визначення способу стягнення аліментів, що є підставою для скасування рішення Київського районного суду м. Одеси від 28.01.2025 року , та ухвалення нового судового рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання, у твердій грошовій сумі у розмірі 1/4 частині усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову й до досягнення ОСОБА_3 23 річного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , за умови, що він буде продовжувати навчання. 
Судові витрати у справі, згідно ст. 141 ЦПК України, підлягають до стягнення з відповідача в дохід держави.
Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 376, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -
постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Київського районного суду м. Одеси від 28 січня 2025 року - скасувати.
Ухвалити нове судове рішення.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь позивача ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 ) аліменти на повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частині усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, починаючи з дня звернення до суду – 25.10.2024 року і до досягнення 23 річного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законом для відповідного віку, за умови, що ОСОБА_3 буде продовжувати навчання.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 гривень.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.
Повний текст судового рішення складений 02 червня 2025 року. 

Головуючий                                                        С.О. Погорєлова

Судді                                                        Є.С. Сєвєрова

                                                       О.М. Таварткіладзе