Справа № 127/3577/18
Провадження № 22-ц/801/897/2025
Категорія: 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бойко В. М.
Доповідач:Матківська М. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року	Справа № 127/3577/18	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі:
Головуючого: Матківської М. В.
Суддів: Сопруна В. В., Стадника І. М.
Секретар: Пантелеймонова А. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 25 лютого 2025 року за скаргою ОСОБА_1  на дії державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Рачок Юлії Вікторівни, за участю заінтересованої особи ОСОБА_2 , 
Ухвалу постановив суддя Бойко В. М.
Ухвалу постановлено об 11.35 год в м. Вінниці 
Дата складення повного тексту ухвали суду – невідома,

встановив:

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд із скаргою на дії державного виконавця Першого відділу ДВС у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Рачок Ю. В., в якій просив визнати дії державного виконавця щодо складання розрахунку по заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 536 487,38 грн. за період з 29 листопада 2018 року по 01 квітня 2024 року неправомірними та визнати такий розрахунок незаконним у виконавчому провадженні № 75254091; зобов`язати державного виконавця Рачок Ю. В. скасувати заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 536 487,38 грн. за період з 29 листопада 2018 року по 01 квітня 2024 року у виконавчому провадженні № 75254091.
Свої вимоги мотивував таким. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03 травня 2018 року стягнено солідарно з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини – сина ОСОБА_4 , в розмірі 1/4 частки від всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого чинним законодавством для дитини відповідного віку, починаючи з 16 лютого 2018 року до досягнення дитиною повноліття.
05 червня 2018 року виданий виконавчий лист у справі № 127/3577/18.
29 листопада 2018 року ОСОБА_3 надала ОСОБА_1 розписку, якою засвідчила, що не має претензій до нього по сплаті аліментів на утримання дитини, який проживає із матір`ю до досягнення повноліття, у зв`язку із домовленістю. Розписка написана ОСОБА_3 у зв`язку із усною домовленістю між нею на ОСОБА_1 про те, що все спільно нажите майно залишається після розлучення у ОСОБА_3 , жодних майнових претензій ОСОБА_1 до неї ні під час розлучення, ні після, не мав.
11 січня 2020 року ОСОБА_3 уклала шлюб із ОСОБА_5 та змінила прізвище із « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 ».
З 01 травня 2024 року ОСОБА_1 знаходиться у службовому відрядженні в Донецькій області з метою виконання завдань у взаємодії з підрозділами (військовими частинами) Збройних Сил України, ГРУ МО України та іншими складовими сектору безпеки і оборони із відсічі та стримування збройної агресії проти України.
04 червня 2024 року ОСОБА_8 звернулася до Першого відділу ДВС у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про виконання рішення суду, вказавши, що «оскільки у виконавчому листі зазначено, що кошти слід стягувати, починаючи з 16 лютого 2018 року, що не перевищує терміну у десять років, тому аліменти на ОСОБА_9 необхідно стягувати саме з цієї вказаної дати». Також просила накласти арешт на усі рахунки та майно боржника ОСОБА_1 
Головним державним виконавцем Першого відділу ДВС у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 12 червня 2024 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.
В рамках виконавчого провадження № 75254091 державним виконавцем 12 серпня 2024 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника і зазначено, що «у виконавчому листі є відмітка державного виконавця від 28 листопада 2018 року про те, що стягувач у своїй заяві припинила стягнення аліментів. Тому заборгованість з виплати аліментів нарахована з 29 листопада 2018 року по 01 квітня 2024 року, виходячи з доходів, наданих Податковою службою». Також у цій постанові вказано про необхідність здійснення відрахування із суми доходів у відповідності до вимог чинного законодавства, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини – сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого чинним законодавством для дитини відповідного віку, починаючи з 01 серпня 2024 року до досягнення дитиною повноліття.
Він вважає, що стягувач, дізнавшись про те, що з 01 травня 2024 року він відряджений в Донецьку область, вирішила скористатися таким становищем із своїх корисних мотивів. До червня 2024 року вона не мала жодних майнових претензій до нього і тільки після того, як його матеріальне становище покращилося (у зв`язку із службою у штурмовій бригаді), звернулася до виконавчої служби за стягненням аліментів.
На звернення його представника – адвоката Геращенко Т. В. Перший відділ ДВС у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 17 січня 2025 року надав відповідь, де було повідомлено таке: «28 листопада 2018 року на підставі заяви, виконавчий документ повернуто на підставі п. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження. 12 червня 2024 року за заявою ОСОБА_3 повторно відкрито виконавче провадження у справі № 127/3577/18, виданого Вінницьким міським судом, керуючись ч. 1 ст. 194 СК України нараховано заборгованість зі сплати аліментів з 28 листопада 2018 року. Підстави для скасування нарахованої заборгованості по сплаті аліментів відсутні».
Він вважає, що державним виконавцем неправомірно та безпідставно розраховано суму боргу, оскільки борг був нарахований за відсутності законних підстав, про що свідчить розписка ОСОБА_3 від 29 листопада 2018 року. З дня припинення за заявою стягувача стягнення аліментів – 28 листопада 2018 року, до моменту повторного пред`явлення до виконання – 12 червня 2024 року, у стягувача були відсутні майнові претензії до нього як до боржника по аліментних платежах. Майже 6 років стягувач не вчиняла жодних заходів з виконання рішення суду про стягнення аліментів. Вона не залишила ні рахунку, ні реквізитів, за якими він міг би перераховувати кошти на утримання дитини. Між ними не було досягнуто іншої домовленості щодо відкриття рахунку на ім`я сина для сплати аліментів за весь період після припинення стягнення аліментів за виконавчим листом. Стягувач також не зверталася до виконавчої служби із заявою про виконання рішення суду про стягнення аліментів до червня 2024 року. Після відкриття у червні 2024 року виконавчого провадження він став стабільно сплачувати аліменти.
Заборгованість по сплаті аліментів за період з 29 листопада 2018 року по 01 квітня 2024 року в загальній сумі 536 487,38 грн. виникла не з його вини.
Тому він не згоден із сумою заборгованості, оскільки державним виконавцем не було враховано те, що між ним і стягувачем була домовленість про відсутність претензій щодо сплати аліментів на утримання їх дитини, з 29 листопада 2018 року до досягнення дитиною повноліття.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25 лютого 2025 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Першого відділу ДВС у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Рачок Юлії Вікторівни, за участю заінтересованої особи ОСОБА_2 .
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду і постановити нове рішення, яким його скаргу задовольнити.
Зазначив, що ухвалу суду вважає незаконною та необґрунтованою через неповне з`ясування обставин, що мають значення для розгляду скарги, а саме, судом не враховано обставини справи та не застосовано практику Верховного Суду, яка є схожою з обставинами даної справи.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції не прийняв до уваги того факту, що стягувач не заперечує проти існування розписки та домовленостей між ними, жодних звернень до поліції щодо того, що розписка була написана не стягувачем до суду не надано. Тобто розписка дійсно посвідчує факт домовленостей між стягувачем та боржником, що ними не заперечується.
Судом не було взято до уваги того, що матеріали виконавчого провадження не містять доказів звернення стягувача до дня повторного звернення виконавчого листа до примусового виконання (червень 2024 року) до боржника про необхідність виконання рішення суду у добровільному порядку, повідомивши його про способи перерахування коштів, її номер банківського рахунку або інші можливі способи перерахування аліментних платежів.
У постанові Верховного Суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво9) вказано про те, що перелік причин, з яких утворилася заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватися судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів, що не було враховано судом першої інстанції.
У відзиві стягувач ОСОБА_2 вказала на те, що вказані в апеляційній скарзі твердження боржника є безпідставними та необґрунтованими. Боржник не надав доказів, які б підтверджували обставини, передбачені ч. 2 ст. 197 СК України, що могли б стати підставою для повного або часткового звільнення від сплати заборгованості за аліментами, тому застосування відповідних положень закону та перегляд аліментних зобов`язань у бік їх зменшення чи скасування є неможливими, а вимоги боржника щодо скасування заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 536 487,38 грн. є необґрунтованими і безпідставними. Також у зв`язку із відсутністю доказів укладення договорів, передбачених статтями 189-190 СК України, недопустимістю як доказу розписки № б/н від 29 листопада 2018 року та її нікчемністю, вважає, що дії державного виконавця Рачок Ю. В. зі складення розрахунку по заборгованості є правомірними, а тому апеляційна скарга боржника до задоволення не підлягає, а ухвала суду першої інстанції, якою відмовлено у задоволенні скарги боржника є такою, що постановлена правомірно, відповідно до вимог матеріального і процесуального права. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду – без змін.
Державний виконавець відзив на апеляційну скаргу не надіслав.
У судовому засіданні представник боржника ОСОБА_1 – адвокат Геращенко Т. В. підтримала апеляційну скаргу, просить її задовольнити.
Державний виконавець Рачок Ю. В. заперечила проти задоволення апеляційної скарги, ухвалу суду просить залишити без змін.
Стягувач ОСОБА_8 і її представник – адвокат Шевчук А. А. у судове засідання не з`явилися. Адвокат Шевчук А. А. надіслав клопотання про розгляд справи без участі стягувача і її представника. Апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а ухвалу суду – без змін.
Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника боржника ОСОБА_1 – адвоката Геращенко Т. В. і державного виконавця Рачок Ю. В., дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення за таких підстав.
Судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03 травня 2018 року задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини – сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого чинним законодавством для дитини відповідного віку, починаючи з 16 лютого 2018 року до досягнення дитиною повноліття. В задоволенні решти вимог – відмовлено. 05 червня 2018 року рішення суду набрало законної сили і 25 червня 2018 року Вінницьким міським судом Вінницької області виданий виконавчий лист (а. с. 8). На звороті виконавчого листа наявна відмітка: «П. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження. 28 листопада 2018 року, підпис, Березова» (а. с. 84 зворот).
Згідно розписки виданої 29 листопада 2018 року ОСОБА_3 , вона не має претензій до ОСОБА_1 на сплату аліментів на утримання ОСОБА_4 , який проживає з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , до досягнення ним 18-ти річного віку у зв`язку з домовленістю (а. с. 9).
04 червня 2024 року ОСОБА_8 подала заяву, підписану її представником – адвокатом Шевчуком А. А., до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), у якій просила прийняти до виконання виконавчий лист № 127/3577/18 від 05 червня 2018 року, виданий Вінницьким міським судом Вінницької області на виконання рішення суду від 03 травня 2018 року, яке набрало законної сили; відкрити виконавче провадження за цим виконавчим листом та надіслати копію постанови про відкриття виконавчого провадження разом з ідентифікатором на електронну адресу представника; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_8 аліменти на утримання неповнолітньої дитини – сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу (заробітку), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого чинним законодавством для дитини відповідного віку, починаючи з 16 лютого 2018 року до досягнення дитиною повноліття та надіслати стягнуті кошти на зазначені реквізити; накласти арешт на усі рахунки та майно боржника ОСОБА_1 (а. с. 10-14).
Постановою про відкриття виконавчого провадження ВП № 75254091 від 12 червня 2024 року головним державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) Винник А. Ю. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 127/3577/18, виданого 05 червня 2018 року Вінницьким міським судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_8 аліментів на утримання неповнолітньої дитини – сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу (заробітку), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого чинним законодавством для дитини відповідного віку, починаючи з 16 лютого 2018 року до досягнення дитиною повноліття (а. с. 15).
Постановою ВП № 75254091 від 12 серпня 2024 року головного державного виконавця Першого відділу ДВС у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сиридюк Т. В. звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , що отримує дохід у Департаменті поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють» (а. с. 16, 131-132).
10 вересня 2024 року головним державним виконавцем Сиридюк Т. В. до Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_2 » надіслана вимога, за якою згідно наданої довідки про доходи ОСОБА_1 вірно вважати заборгованість з виплати аліментів станом на 01 вересня 2024 року в сумі 536 829,75 грн. (а. с. 17).
Згідно відповіді, наданої Першим відділом ДВС у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 05 грудня 2024 року за № 189444, станом на 31 серпня 2024 року заборгованість з виплати аліментів складала 536 487,38 грн., у попередньому розрахунку помилково зазначена сума боргу в розмірі 536 529,75 грн. (а. с. 19-20).
16 грудня 2024 року боржник ОСОБА_1 звернувся до Першого відділу ДВС із заявою, підписаною його представником – ОСОБА_10 , якою просив скасувати заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів у розмірі 536 487,38 грн. за період з 29 листопада 2018 року по 01 квітня 2024 року у виконавчому провадженні № 75254091 (а. с. 24).
Перший відділ ДВС у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надав відповідь за № 116 від 16 січня 2025 року, де роз`яснив про те, що спір між сторонами щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом у порядку, встановленому законом. Також повідомив, що 28 листопада 2018 року на підставі заяви, виконавчий документ повернутий згідно пункту 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження». 12 червня 2024 року за заявою ОСОБА_3 повторно відкрито виконавче провадження у справі № 127/3577/18 та на підставі частини 1 статті 194 СК України нараховано заборгованість зі сплати аліментів з 28 листопада 2018 року. У зв`язку з чим відсутні підстави для скасування нарахованої заборгованості зі сплати аліментів (а. с. 28).
Згідно довідок № 10972/59/13-2024 від 04 грудня 2024 року і № 10968/59/13-2024 від 01 грудня 2024 року, виданих Департаментом поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Управління поліції особливого призначення № 2 (штурмовий полк « ІНФОРМАЦІЯ_3 »), капітан поліції ОСОБА_1 із 01 травня 2024 року знаходиться у службовому відрядженні в Донецькій області (а. с. 31, 32).
Згідно рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 вересня 2017 року, задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_11 про розірвання шлюбу. Розірваний шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 , зареєстрований 20 листопада 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 3481 (а. с. 33).
11 січня 2020 року ОСОБА_12 і ОСОБА_3 зареєстрували шлюб у Вінницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Хмельницький), про що вчинено актовий запис № 58 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 (а. с. 85).
21 лютого 2020 року повторно видано свідоцтво серії НОМЕР_2 про народження ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 3668 від 14 вересня 2012 року, у якому батьками записані: батько ОСОБА_1 , мати ОСОБА_2 (а. с. 86).
Згідно постанови ВП № 56545785 про повернення виконавчого документа стягувачу від 28 листопада 2018 року, головним державним виконавцем Центрального відділу ДВС міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області встановлено, що згідно заяви стягувача фінансові претензії до боржника щодо сплати аліментів в стягувача відсутні, на підставі викладеного необхідно повернути виконавчий лист стягувачу. Головний державний виконавець постановив: виконавчий документ: виконавчий лист № 127/3577/18, виданий 05 червня 2018 року Вінницьким міським судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дитини – сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого чинним законодавством для дитини відповідного віку, починаючи з 16 лютого 2018 року до досягнення дитиною повноліття, повернуто стягувачу; припинена чинність арешту майна боржника та скасовані інші заходи примусового виконання рішення (а. с. 90).
31 липня 2024 року головним державним виконавцем Першого відділу ДВС у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Винник А. Ю. у виконавчому провадженні № 75254091 винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику, що належать боржника ОСОБА_1 (а. с. 100-101).
31 липня 2024 року головним державним виконавцем Першого відділу ДВС у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Винник А. Ю. у виконавчому провадженні № 75254091 винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_1 (а. с. 103-104).
09 серпня 2024 року головним державним виконавцем Першого відділу ДВС у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сиридюк Т. В. у виконавчому провадженні № 75254091 винесено постанову про зняття арешту з коштів, якою знятий арешт із зазначеного рахунку, на який отримує заробітну плату, що належить боржнику ОСОБА_1 (а. с. 125).
Департаментом поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють» видана довідка про доходи № 591 від 06 вересня 2024 року ОСОБА_1 , отримані ним за період з 01 квітня 2024 року по серпень 2024 року включно, в сумі 478 547,40 грн. (а. с. 158).
Згідно вимоги головного державного виконавця Першого відділу ДВС у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 10 вересня 2024 року за № 136517, станом на 01 вересня 2024 року заборгованість з виплати аліментів складала 536 829,75 грн. (а. с. 159).
На заяву боржника ОСОБА_1 Перший відділ ДВС у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надав розрахунок заборгованості зі сплати аліментів на користь ОСОБА_2 , яка станом на серпень 2024 року складала 536 549, 55 грн., станом на вересень 2024 року – 472 058,67 грн. (а. с.168-169).
Відмовляючи у задоволенні скарги боржника, суд першої інстанції вказав на те, що оскільки у виконавчому листі зазначено, що кошти слід стягувати, починаючи з 16 лютого 2018 року, що не перевищує терміну у десять років (станом на момент подання заяви про виконання рішення суду № б/н від 04 червня 2024 року), тому аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_13 правомірно стягуються саме із цієї дати, оскільки боржником протягом періоду з 16 лютого 2018 року по 04 червня 2024 року не надавалась жодна матеріальна допомога на утримання дитини та за таких обставин правові підстави для визнання неправомірними дій державного виконавця Першого відділу ДВС у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Рачок Ю. В. щодо складання розрахунку зі сплати аліментів у розмірі 536 478,38 грн. за період з 29 листопада 2018 року по 01 квітня 2024 року і такого розрахунку і його скасування, відсутні.
Колегія суддів не може погодитися із таким висновком суду.
Згідно статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно вимог частини 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Згідно положень статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 904/7326/17 (провадження № 12-197гс18) вказано, що «право сторони виконавчого провадження на звернення зі скаргою до суду на підставі статті 339 ГПК України пов`язане з порушенням прав такої сторони під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця».
У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2020 року в справі № 641/7824/18 (провадження № 61-10355св19) вказано, що «завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим».
Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).
Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).
Статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначений порядок стягнення аліментів.
Визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України (частина третя статті 71 Закону України «Про виконавче провадження»).
Відповідно до частин 1 і 2 статті 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред`явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв`язку з розшуком платника аліментів або у зв`язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час.
Згідно правил статті 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.
Згідно пунктів 1 і 2 розділу І «Загальні положення» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року № 512/5 (в редакції наказу Міністерства юстиції України 29 вересня 2016 року № 2832/5), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року № 489/20802, із послідуючими змінами,  ця Інструкція розроблена відповідно до Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження", інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Міністерства юстиції України і визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (виконавчих документів), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.  Примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 Закону, здійснюють державні виконавці та приватні виконавці (крім рішень, передбачених частиною другою статті 5 Закону).
У розділі XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень визначені особливості виконання рішень про стягнення аліментів.
Згідно пункту 1 Інструкції виконавець розпочинає примусове виконання рішення про стягнення аліментів на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Заява про примусове виконання рішення подається до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця у письмовій формі разом із оригіналом (дублікатом) виконавчого документа.
У заяві про примусове виконання рішення зазначаються такі відомості: назва і дата видачі виконавчого документа; прізвище, ім`я та (за наявності) по батькові стягувача; дата народження та адреса місця проживання чи перебування стягувача; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) стягувача; УНЗР стягувача - фізичної особи (за наявності); номер телефону стягувача; спосіб перерахування стягнутих аліментних сум; реквізити рахунку в банку, іншій фінансовій установі, небанківського надавача платіжних послуг, для отримання аліментних сум (за наявності). У заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок або електронний гаманець боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо).
До заяви про примусове виконання рішення, яка подається представником стягувача, додається документ, що підтверджує його повноваження.
У разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання, визначених статтями 4, 5 Закону, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, яка виготовляється за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження.
Одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження державний виконавець направляє стягувачу роз`яснення положень статті 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, частини п`ятої статті 157 Сімейного кодексу України та частини дев`ятої статті 71 Закону. 
Згідно пункту 2 цього розділу Інструкції виконавець протягом десяти днів з дня відкриття виконавчого провадження здійснює заходи для отримання інформації про доходи боржника та виносить постанову про звернення стягнення на доходи боржника, оформлену відповідно до пункту 3 розділу Х цієї Інструкції. Стягнення аліментів здійснюється відповідно до вимог статті 70 Закону та пунктів 3-10 розділу Х цієї Інструкції.
У разі якщо боржник отримує заробіток (доходи) у різних місцях, відрахування аліментів із кожного виду виплат здійснюється за окремими постановами про звернення стягнення на доходи боржника згідно з розміром утримання, визначеним виконавчим документом.
Якщо з боржника стягуються аліменти на утримання трьох і більше дітей, а також якщо наявна заборгованість зі сплати аліментів за минулий час, виконавець у постанові зазначає про стягнення 50% із заробітку боржника для забезпечення поточних платежів. Заборгованість за минулий час у таких випадках може бути погашена шляхом звернення стягнення на майно боржника.
Згідно пункту 4 розділу ХVІ Інструкції виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.
У розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, згідно додатку 15 до Інструкції з організації примусового виконання рішень (пункт 4 розділу ХVІ), мають бути відображені такі відомості: 1. місяць/рік; 2. розмір доходу/середня заробітна плата працівника для цієї місцевості; 3. розмір аліментів, визначений у виконавчому документі; 4. сума аліментів, яка підлягає стягненню; 5. сплачено боржником/стягнуто виконавцем; 6. заборгованість на 30 число поточного місяця; 7. сукупний розмір заборгованості з моменту відкриття виконавчого провадження; 8. сукупний розмір заборгованості.
Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійсненя відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.
Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 Сімейного кодексу України.
Стягнення аліментів за виконавчими листами за минулий час проводиться в межах десятирічного строку, що передував пред`явленню виконавчого листа до виконання.
Якщо за виконавчим документом, пред`явленим до виконання, утримання аліментів не проводилося у зв`язку з розшуком боржника, стягнення аліментів має здійснюватись за весь період незалежно від установленого десятирічного строку та досягнення повноліття особою, на утримання якої присуджені аліменти.
Спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.
Згідно пункту 7 розділу ХVІ Інструкції у разі надходження до органу державної виконавчої служби, приватного виконавця заяви стягувача про видачу довідки про наявність заборгованості зі сплати аліментів орган державної виконавчої служби, приватний виконавець протягом трьох робочих днів видають стягувачу довідку про наявність заборгованості зі сплати аліментів (додаток 16), яка скріплюється печаткою органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.
Для видачі довідки виконавець обчислює розмір заборгованості зі сплати аліментів з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.
Як вбачається із скарги боржника ОСОБА_1 він просить визнати неправомірними дії державного виконавця щодо складання розрахунку заборгованості зі сплати аліментів в розмірі 536 487,38 грн. за період з 29 листопада 2018 року по 01 квітня 2024 року та визнати такий розрахунок незаконним (а. с. 1-5).
Відповідно до частини 4 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом (частина 8).
З урахуванням наведених вимог Сімейного кодексу України, Закону України «Про виконавче провадження», Інструкції з організації примусового виконання рішень, а також зі змісту судового прішення у справі № 127/3577/18 від 03 травня 2018 року та виконавчого листа, виданого судом на підставі цього рішення суду, стягнення аліментів повинно проводитися щомісячно і державний виконавець зобов`язаний нараховувати заборгованість із сплати аліментів щомісяця.
Із наявного в матеріалах справи розрахунку ВП № 75254091 заборгованості зі сплати аліментів божником ОСОБА_1 , складеного державним виконавцем Сиридюк Т. В., вбачається, що така заборгованість нарахована не щомісячно, а поквартально починаючи із листопада 2018 року (2 дні) по 01 квітня 2024 року, та щомісячно із 01 квітня 2024 року по листопад 2024 року включно, при тому, станом на 01 квітня 2024 року заборгованість зазначена в сумі 417 147,20 грн. (а. с. 20).
Із розрахунку ВП № 75254091 заборгованості зі сплати аліментів божником ОСОБА_1 станом на 01 квітня 2024 року, складеного державним виконавцем Сиридюк Т. В., вбачається, що така заборгованість також нарахована не щомісячно, а поквартально починаючи із листопада 2018 року (2 дні) по перший квартал 2024 року включно, та станом на 01 квітня 2024 року заборгованість зазначена в сумі 417 189,56 грн. (а. с. 130, 155).
Із розрахунку ВП № 75254091 заборгованості зі сплати аліментів божником ОСОБА_1 станом на 01 вересня 2024 року, складеного державним виконавцем Сиридюк Т. В., вбачається, що така заборгованість теж нарахована не щомісячно, а поквартально починаючи із листопада 2018 року (2 дні) по 1-й квартал 2024 року включно та щомісячно з 01 квітня 2024 року по серпень 2024 року включно, при тому, станом на 01 квітня 2024 року заборгованість зазначена в сумі 417 189,56 грн. (а. с. 141, 169).
З огляду на викладене, апеляційний суд не погоджується із позицією суду першої інстанції в тому, що дії державного виконавця Сиридюк Т. В. щодо складання розрахунку по заборгованості зі сплати аліментів за вказаний боржником період з 29 листопада 2018 року по 01 квітня 2024 року є правомірними і складений такий розрахунок є законним, оскільки такі дії державного виконавця є неправомірними, що вчиненні всупереч вимогам ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» і розділу ХVІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, у зв`язку з тим, що при обчисленні заборгованості по аліментах державним виконавцем не виконані вимоги наведених законів, тому і складений розрахунок заборгованості зі сплати аліментів є незаконним.
З урахуванням наведеного вимоги скарги боржника у цій частині є обґрунтованими та підлягають до задоволення.
Щодо вимог скарги в частині зобов`язання державного виконавця скасувати заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 536 487,38 грн. за період з листопада 2018 року по 01 квітня 2024 року, то вони не підлягають до задоволення, виходячи із такого.
Із наявних в матеріалах справи розрахунків заборгованості зі сплати аліментів боржником ОСОБА_1 вбачається, що станом на 01 квітня 2024 року заборгованість склала 417 147,20 грн. (а. с. 20) або 417 189,56 грн. (а. с. 130, 155, 141, 169).
Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 , у якому станом на 01 квітня 2024 року є сума боргу в розмірі 536 487,38 грн. матеріали справи не містять і боржником та його представником до суду не надано.
Проте, з урахуванням наявності заборгованості зі сплати аліментів, державний виконавець не вправі скасувати її, оскільки таке протирічитиме вимогам закону, та в силу того, що розрахунки заборгованості зі сплати аліментів проведені з порушенням, що встановлено судом, тому згідно положень статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги, суд визнавши оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними, повинен зобов`язати державного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). 
У зв`язку з викладеним необхідно зобов`яти державного виконавця здійснити обчислення заборгованості зі сплати аліментів, згідно вимог відповідних законів.
Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За таких обставин, судове рішення підлягає до скасування з ухваленням нового рішення про часткове задоволення скарги ОСОБА_1 .
Керуючись ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд 
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 25 лютого 2025 року скасувати і постановити нове судове рішення.
Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Першого відділу ДВС у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Рачок Юлії Вікторівни, за участю заінтересованої особи ОСОБА_2 , задовольнити частково.
Визнати неправомірними дії державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сиридюк Тетяни Василівни щодо складання розрахунку по заборгованості зі сплати аліментів за період з 29 листопада 2018 року по 01 квітня 2024 року та визнати незаконним такий розрахунок у виконавчому провадженні № 75254091.
Зобов`язати державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Рачок Юлію Вікторівну обчислити розмір заборгованості із сплати аліментів щомісячно, у відповідності до вимог статті 195 СК України, статті 71 Закону України «Про виконавче провадженя» і розділу ХVІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року.
В іншій частині вимог скарги у задоволенні відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Головуючий	М. В. Матківська  	
Судді	В. В. Сопрун  	
  	І. М. Стадник  	

Повний текст судового рішення складено 09 квітня 2025 року