ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2025 р. 	Справа № 440/7733/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Ральченка І.М.
суддів: Подобайло З.Г. ,  Катунова В.В. 
за участю секретаря судового засідання  Кіт Т.Р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 27.02.2025, суддя Н.І. Слободянюк,  по справі № 440/7733/23
за позовом  ОСОБА_1  
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області            
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо зменшення відсоткового розміру грошового забезпечення до 70 відсотків починаючи з 01.02.2022 при здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду по справі №440/2805/23 від 03.05.2023;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області перерахувати з 01.02.2022 та виплатити ОСОБА_1 на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду по справі №440/2805/23 від 03.05.2023 пенсію у розмірі 83 процентів відповідних сум грошового забезпеченні, без обмеження максимальним розміром з урахуванням проведених виплат.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 19.07.2023 у справі №440/7733/23 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2022 в розмірі 70 відсотків відповідної суми грошового забезпечення та з обмеженням її максимальним розміром; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2022 у розмірі 83 відсотків відповідної суми грошового забезпечення та без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням проведених виплат. Відмовлено у задоволенні клопотання про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення. 
13.09.2023 Полтавським окружним адміністративним судом виданий виконавчий лист у справі № 440/7733/23. 
26.02.2025 до Полтавського окружного адміністративного суду надійшла заява Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 26.02.2025 про встановлення або зміну способу та порядку виконання рішення у справі №440/7733/23, в якій заявник просив замінити спосіб і порядок виконання рішення суду, на підставі якого Полтавським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №440/7733/23 від 13.09.2023 щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2022 у розмірі 83 відсотків відповідної суми грошового забезпечення та без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням проведених виплат, на стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області недоотриманої заборгованості по пенсії у 131 964,74 грн.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 27.02.2025 року заяву Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повернуто заявнику без розгляду через несплату заявником судового збору.
Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило скасувати вказану ухвалу. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначало, що відповідно до пункту 3 частини другої статті 3 Закону № 3674-VI за подання заяви про зміну чи встановлення способу, порядку і строку виконання судового рішення судовий збір не сплачується, при цьому, суд першої інстанції помилково відхилив посилання заявника на положення пункту 3 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір», зазначивши, що вказана норма є загальною порівняно зі спеціальною нормою – підпунктом 6 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», якою визначено особливості подання заяви про зміну чи встановлення способу, порядку і строку виконання судового рішення до адміністративного суду. 
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Приймаючи рішення про повернення заяви про заміну способу та порядку виконання рішення у справі суд першої інстанції виходив з того, що не підлягають застосуванню положення пункту 3 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір», оскільки вказана норма є загальною порівняно зі спеціальною нормою - підпунктом 6 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір", якою визначено особливості подання заяви про зміну чи встановлення способу, порядку і строку виконання судового рішення до адміністративного суду, згідно якої сплачується судовий збір у розмірі 0,3 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України "Про судовий збір" № 3674-VI.
У частині першій статті 3 Закону № 3674-VI наведені об`єкти справляння судового збору, згідно з якою судовий збір справляється:
за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством;
за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України;
за видачу судами документів;
у разі ухвалення судового рішення, передбаченого цим Законом.
Разом з тим, у частині другій зазначеної статті визначений перелік документів, подання яких до суду які не є об`єктами справляння судового збору.
Так, зокрема пунктом другим частини другої статті 3 Закону № 3674-VI передбачено, що судовий збір не справляється за подання заяви про зміну чи встановлення способу, порядку і строку виконання судового рішення.
У статті 4 Закону наведені розміри ставок судового збору, які залежать від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Згідно з підпунктом шостим пункту 3 частини 2 статті 4 Закону ставка судового збору за подання до адміністративного суду заяви про забезпечення доказів або позову, заяви про видачу виконавчого документа на підставі рішення іноземного суду, заяви про зміну чи встановлення способу, порядку і строку виконання судового рішення встановлюються у розмірі 0,3 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Колегія суддів вважає, що наведені норми статей 3 та 4 Закону мають різний предмет правового регулювання (стаття 3 "Об`єкти справляння", стаття 4 "Розміри ставок"), а отже є помилковим висновок суду першої інстанції, про те, що норми у наведених статтях співвідносяться між собою як загальна і спеціальна.
Оскільки розміри ставок судового збору застосовуються виключно до об`єктів його справляння, наведене виключає необхідність сплати судового збору за вчинення процесуальних дій, які не є об`єктами, визначеними у частині другій статті 3 Закону № 3674-VI.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви.
Відповідно до ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Отже, апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала Полтавського окружного адміністративного суду - скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - задовольнити.
Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 27.02.2025 по справі № 440/7733/23  скасувати.  
Адміністративну справі № 440/7733/23 направити до Полтавського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя 		І.М. Ральченко 	
Судді	   	З.Г. Подобайло    В.В. Катунов   	
Постанова складена в повному обсязі  29.04.25.