ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 629/887/25                Головуючий суддя І інстанції Цендра Н. В.
Провадження № 33/818/715/25        Суддя доповідач Грошева О.Ю.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 квітня 2025 року                                                                      м. Харків
Суддя Харківського апеляційного суду Грошева О.Ю., при секретарі Шевченко Д.В. за участі захисника ОСОБА_1 - адвоката Остапенко С.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Остапенко С.Ю. в  інтересах   ОСОБА_1  на  постанову  Лозівського міськрайонного суду м. Харкова  від 05 березня 2025 року   ОСОБА_1 ,-

УСТАНОВИЛА:
Оскаржуваною постановою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
Як установив суд 31.01.2025 року о 21-43 год. в м.Лозова, вул.Слобожанська, 1, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21099, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя.
Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager ARCE 0174, тест 1187, проба позитивна 1,32% проміле.
В апеляційній скарзі захисник Остапенко С.Ю. в інтересах ОСОБА_1 просить закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що працівниками поліції під час складання протоколу було порушено порядок його складання, а саме не проінформували ОСОБА_1 про порядок проведення огляду, не наданли сертифікат про перевірку засобу, акт огляду був складений після складання протоколу. П
Крім того, працівниками поліції порушено його права на захист та не роз`ясненням прав передбачених ст.. 268 КУпАП. 
Матеріали справи не містять інформацію про відсторонення водія від керування автомобілем та/або його передачі третій особі, що додатково підтверджує невинуватість ОСОБА_1 . Також, ОСОБА_1 не надано було можливості ознайомитися з протоколом та/чи надати свої зауваження, лише вказано було працівниками поліції де саме необхідно поставити підпис.
З наявних у справі матеріалів вбачається, що доказів, які б підтверджували законність проведення огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння працівниками поліції не надано, що в свою чергу ставить під сумнів обґрунтованість дій працівників поліції щодо складання протоколу.
Зокрема, надана до суду роздруківка з технічного засобу Драгер містить дописи , вписані ручкою нерозбірливою та не повною інформацією про результати огляду.
Враховуючи вищенаведене, існує розумний сумнів щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.І ст.130 КУпАП. виходячи із наявних матеріалів справи. Разом із тим, положенням ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання показів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення посадових осіб органів Національної поліції.
Заслухавши пояснення представника особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Остапенко С.Ю. яка просила задовольнити апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи апеляційній суд вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до положень ст.1 КУпАП завданням  Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Слід також звернути увагу, що відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод(далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.
Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. 
Згідно з приписами ч.2 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з вимогами ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджують матеріали справи, а саме: 
протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №235433 від 31.01.2025, рапортом старшого інспектора-чергового ЧЧ СМ Лозівського ВП ГУНП в Харківській області; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого у ОСОБА_1 були виявлені ознаки сп`яніння, а саме: почервоніння обличчя, запах алкоголю з порожнини рота; роздруківкою від приладу «Drager Alcotest 6810» №1187, результат якого становить 1,32% проміле; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння; постановою про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №3979336 від 31.01.2025 року за ч.1 ст.126 КУпАП, яка не була оскаржена; відеозаписом з місця події від 31.01.2025 року, згідно якого водій ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції у зв`язку з порушенням правил дорожнього руху, під час бесіди працівники поліції виявили ознаки алкогольного сп`яніння, та запропонували пройти тест на прилад Драгер, водій продув алкотестер, результат якого становив 1,32% проміле.
Посилання захисника на нерозбірливі та не повні дописи ручкою в роздруківку показів приладу «Драгер» інформацієї про результати огляду є безпідставними, оскільки стороною захисту не зазначено у чому полягає ця неповнота та на що вона впливає.
Крім того, рукописні елементи названої роздруківки є зрозумілими для читання.
Відносно доводів захисника про те, що матеріали справи не містять інформацію відсторонення водія від керування автомобілем, то вони є необґрунтованими, і спростовуються відеозаписом, згідно якого працівники поліції пропонують ОСОБА_1 викликати особу, яка має право керування транспортним засобом, після чого відстороняють його від керування автомобілем.
Крім того, цей аргумент цей аргумент спростовується висновками, викладеними в постанові Верховного Суду від 22.05.2020 у справі №825/2328/16 адміністративне провадження №К/9901/23055/18 де сформульовано наступний висновок:
«…Верховний Суд зазначає, що порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.
Певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. 
У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).
Отже, саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.
Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.
Так, дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків (ultra vires action - invalid act). 
Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.
Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.
У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.
Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення».
Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.04.2020 у справа №813/1790/18».
Апеляційний суд підсумовуючи свої висновки констатує, що матеріали справи не містять доказів того, що до  ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції було необ`єктивне ставлення, зокрема в частині що стосується не роз`яснення йому підстав для проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я. 
Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) суду не надано.
При складанні протоколу про адміністративне правопорушення у відношенні  ОСОБА_1 поліцейськими дотримано вимоги ст. ст.256, 268 КУпАП.
Протокол про адміністративне правопорушення та відеозапис не містять істотних розбіжностей, а інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи.
Отже, суд першої інстанції не порушив вимог ст. ст. 279, 280, 213, 221 КУпАП і розглянув справу в межах наданих матеріалів справи.
Тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що своїми діями   ОСОБА_1 порушив п. 2.9. Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Обставини правопорушення об`єктивно підтверджуються сукупністю зібраних по справі матеріалів.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що впливатимуть зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцією факту (рішення ЄСПЛ, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишить місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1987 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).
За змістом ст. ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.
Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.
Покарання призначено судом першої інстанції ОСОБА_1 в межах санкції передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП та з урахуванням вимог ч.2 ст.33 КУпАП.
Безумовних підстав для скасування постанови суду першої інстанції при апеляційному розгляді не встановлено.
На підставі викладеного, апеляційний суд вважає постанову суду законною і обґрунтованою і підстав для її скасування за доводами апеляції не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Остапенко С.Ю. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову  Лозівського міськрайонного суду м. Харкова  від 05 березня 2025 року  щодо   ОСОБА_1 ,- залишити без змін.

Суддя                                                                                                 О.Ю. Грошева