ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

26 березня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/20197/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Щербака А.А. (доповідач),
                               суддів:  Баранник Н.П., Малиш Н.І.,     
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2024 року (суддя Голобутовський Р.З.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області в частині невчинення дій щодо звільнення ОСОБА_1 зі служби в Національній поліції України на підставі рапорту про звільнення за власним бажанням (складеного та підписаного власноручно 01.07.2024 та отриманого відповідачем 01.07.2024;
- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області прийняти наказ про звільнення ОСОБА_1 зі служби в Національній поліції України з 15.07.2024 згідно рапорту ОСОБА_1 про звільнення на підставі п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», видати трудову книжку та військовий квиток.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2024 року в задоволенні позову відмовлено.
Позивачем подана апеляційна скарга, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні вимоги про визнання бездіяльності протиправною та прийняти в цій частині нове рішення, а саме: визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області яка полягає у невчинені дій щодо звільнення ОСОБА_1 зі служби в Національній поліції України на підставі рапорту від 01.07.2024 про звільнення за власним бажанням; стягнути на користь позивача з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області витрати пов`язані з розглядом справи у суді першої інстанції у розмірі 30  000 грн.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не було враховано, що  позивач був звільнений 23.08.2024 на підставі рапорту від 20.08.2024, тобто через три дні від дати отримання повторного рапорту, що свідчить про суперечливу поведінку відповідача. 
Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до пункту 3 частини 1  ст.311 КАС України в порядку письмового провадження, на підставі наявних у ній доказів. 
Колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Як було встановлено судом першої інстанції, 01.07.2024 інспектором роти № 1 полку поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП в Дніпропетровській області капітаном поліції Тооде Дмитром Олексійовичем подано до ГУНП рапорт про звільнення зі служби в поліції згідно з пунктом 7 частини першої статті 77 Закону України «Про національну поліцію» - за власним бажанням з 15.07.2024, у зв`язку з необхідністю проходити військову службу у Збройних силах України за контрактом.
12.07.2024 за вих. №20/5254 Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області направлено відповідь щодо розгляду рапорту інспектора роти №1 полку поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_1 в якій, зазначено про невідповідність його рапорту вимогами Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 29.07.1991 № 114.
17.07.2024 представником позивача було направлено до ГУНП в Дніпропетровській області адвокатський запит, відповідно до якого, остання просила повідомити про результати розгляду рапорту, поданого 01.07.2024 ОСОБА_1 та повідомити про дату, коли позивач може отримати трудову книжку із відміткою про звільнення зі служби в поліції, військовий квіток, а також повідомити дату здійснення повного розрахунку з останнім, з урахуванням останньої дати перебування його на службі в Національній поліції України – 15.07.2024.
23.07.2024 за вих. № 846/Т-566аз/103/05-2024 ГУНП надано відповідь на адвокатський запит від 18.07.2024 за вх. № Т-566аз, в якій роз`яснено порядок звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 , з урахуванням вимог п. 68 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 29.07.1991 № 114, до якої додано копію листа ГУНП від 12.07.2024 вих. №20/5254 про розгляд рапорту про звільнення зі служби – за власним бажанням ОСОБА_1 , з яким його ознайомлено під підпис 15.07.2024.
23.07.2024 представником позивача було направлено до ГУНП в Дніпропетровській області адвокатський запит, відповідно до якого, остання просила надати: наказ про переведення ОСОБА_1 з посади слідчого відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи СУ ГУНП в Дніпропетровській області, прийнятий в період з 01.06.2024 року та наказ про відрядження ОСОБА_1 , прийнятий в період з 01.06.2024 року.
31.07.2024 за вих. №878/Т-588аз/103/05-2024 ГУНП надано відповідь на адвокатський запит від 25.07.2024 за вх. № Т-588 аз, до якої додано копію наказу ГУНП від 27.06.2024 №1235 к про службове відрядження ОСОБА_1 та витяг з наказу ГУНП від 26.06.2024 № 646 о/с про переведення позивача до полку поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП в Дніпропетровській області (зі змінами внесеними наказом ГУНП від 15.07.2024 № 729 о/с та наказом ГУНП від 19.07.2024 № 745 о/с).
Вважаючи протиправною бездіяльність ГУНП в Дніпропетровській області щодо незвільнення ОСОБА_1 за його рапортом від 01.07.2024 на підставі п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що дії відповідача щодо незвільнення позивача зі служби на підставі рапорту від 01.07.2024 є правомірними.
Колегія суддів з висновками суду першої інстанції погоджується. 
Відповідно до частини першої   статті 12 цього Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII, поліція забезпечує безперервне та цілодобове виконання своїх завдань.
Поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу в поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції (частина перша   статті 17 Закону №580-VIII).
Згідно з пунктом 1 частини першої   статті 18 Закону №580-VIII   поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень   Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
Статтею 59 Закону №580-VIII   установлено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України. Видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених   законом   та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України.
Згідно з частиною першою   статті 60 Закону №580-VIII   проходження служби в поліції регулюється цим   Законом   та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до пункту 7 частини першої   статті 77 Закону №580-VIII   поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у таких випадках: за власним бажанням.
Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення. День звільнення вважається останнім днем служби (частини друга і третя   статті 77 Закону №580-VIII).
Пунктом 4   Розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію»   передбачено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим   Законом   акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Спеціальним нормативним актом є також Положення №114, яке підлягає застосуванню відповідно до пункту 4   Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію»   в частині, що не суперечить цьому Закону.
Положення №114 регулює порядок проходження служби працівниками Національної поліції, оскільки відповідно до   статті 1 Закону України «Про Національну поліцію»   Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, тобто по своїй суті є реорганізованими органами внутрішніх справ.
Положення №114 є чинним, інший нормативно-правовий акт, який регулює питання проходження служби в Національній поліції, не прийнято.
Пунктом 68 Положення №114 визначено, що особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніш як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою.
Суд першої інстанції вірно зазначив, що видача уповноваженим органом наказу про звільнення працівника поліції зі служби до закінчення передбаченого пунктом 68 вказаного Положення строку, якщо таке прохання не міститься у рапорті про звільнення, є протиправним.
У межах передбаченого пунктом 68 Положення строку з дня подання рапорту про звільнення сторони трудового договору мають право домовитися про звільнення у більш короткий строк. Такою домовленістю, зокрема, слід вважати зазначення в рапорті конкретної дати, з якої (до настання якої) працівник поліції має бажання звільнитися зі служби до закінчення передбаченого пунктом 68 Положення строку та згоду уповноваженого органу звільнити цього працівника у визначений ним термін.
Згідно з підпунктом «ж» пункту 64 Положення №114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за власним бажанням - при наявності поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов`язків.
Вичерпний перелік поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян із служби осіб рядового і начальницького складу затверджений   постановою Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 №413 «Про затвердження переліку сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу»  .
Згідно з положеннями Постанови №413 військовослужбовці, крім військовослужбовців строкової військової служби, та особи рядового і начальницького складу на їх прохання можуть бути звільнені з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу через такі сімейні обставини та інші поважні причини:
виховання матір`ю (батьком) - військовослужбовцем, особою рядового чи начальницького складу, яка (який) не перебуває у шлюбі, дитини або кількох дітей, що з нею (з ним) проживають, без батька (матері);
утримання матір`ю (батьком) - військовослужбовцем, особою рядового чи начальницького складу, яка (який) не перебуває у шлюбі, повнолітньої дочки, сина віком до 23 років, якщо вона (він) є інвалідом I чи II групи або продовжує навчання (студенти, курсанти, слухачі (крім курсантів і слухачів військових навчальних закладів), стажисти вищого навчального закладу) і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги матері (батька);
укладення шлюбу військовослужбовцем, особою рядового чи начальницького складу із громадянкою (громадянином) України, іноземцем або особою без громадянства, що постійно проживає за межами України;
хвороба військовослужбовця, особи рядового чи начальницького складу або члена його сім`ї, якщо така хвороба згідно з висновком лікарської або лікарсько-експертної комісії перешкоджає військовослужбовцю або особі рядового чи начальницького складу проходити службу в даній місцевості чи проживати в ній членові його сім`ї, у разі відсутності можливості переміщення (переведення) до іншої місцевості;
необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії для осіб віком понад 18 років чи лікарсько-консультативної комісії для осіб до 18 років;
наявність у військовослужбовця, особи рядового чи начальницького складу трьох і більше дітей;
неможливість призначення одного з військовослужбовців, осіб рядового чи начальницького складу, які перебувають у шлюбі, в межах одного населеного пункту (гарнізону) в разі переміщення (переведення) дружини (чоловіка) на нове місце служби до іншого населеного пункту (гарнізону);
довгострокове відрядження за кордон дружини (чоловіка) військовослужбовця, особи рядового і начальницького складу.
Як встановлено судом першої інстанції, позивач 01.07.2024 подав рапорт, в якому просив звільнити його зі служби в Національній поліції України за п. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням)   Закону України «Про Національну поліцію» у зв`язку з проходженням ним військової служби за контрактом з 15.07.2024.
До рапорту від 01.07.2024 ОСОБА_1 долучено рекомендаційний лист Військової частини НОМЕР_1 №1128/318/1/867/пс від 01.07.2024, в якому було зазначено, що Військовою частиною НОМЕР_1 попередньо вивчено та відібрано кандидата для проходження військової служби за контрактом старшого солдата запасу ОСОБА_1 , 1990 poкy народження, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 та планується на посаду механіка радіомаркерного пункту взводу радіотехнічного забезпечення роти зв`язку та радіотехнічного забезпечення батальйону зв`язку та радіотехнічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , шпк «сержант», ВОС - 528256А, тарифний розряд - 3.
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що означена підстава не підпадає під визначений Постановою №413 перелік підстав, за якими особи рядового і начальницького складу на їх прохання можуть бути звільнені зі служби, а з наданого до рапорту від 01.07.2024 рекомендаційного листа Військової частини НОМЕР_1 №1128/318/1/867/пс від 01.07.2024 не вбачається, з якої саме дати ОСОБА_1 буде прийнятий на військову службу до ВЧ НОМЕР_1 .
Таким чином, суд першої інстанції вірно врахував, що до закінчення визначеного у пункті 68 Положення №114 строку, служба в поліції за власним бажанням припиняється за умови зазначення в рапорті дати звільнення і причин неможливості продовження служби та якщо між поліцейським та органом, уповноваженим приймати рішення про звільнення зі служби в поліції, було досягнуто згоди щодо конкретної дати, з якої служба в поліції припиняється.
Матеріали справи не містять доказів, що між ОСОБА_1 та керівництвом відповідача згоди щодо дати звільнення досягнуто.
Судом також вірно було враховано, що строк розгляду рапортів про звільнення за власним бажанням законодавством не передбачений. Проте, виходячи з пункту 68 Положення №114 він не повинен перевищувати три місяці з дня подачі рапорту.
Прийняття рішення про звільнення поліцейського у межах тримісячного строку з дня подання ним рапорту про звільнення є дискрецією суб`єкта владних повноважень, тобто він має певну свободу розсуду і може приймати рішення, яке вважає доцільним.
Вірними є висновки суду першої інстанції, що дії відповідача щодо незвільнення позивача зі служби на підставі рапорту від 01.07.2024 є правомірними, а, відтак, позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують. 
Керуючись ст. ст. 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

                                                  ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.  
Постанова у повному обсязі складена 26 березня 2025 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      А.А. Щербак 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      Н.І. Малиш