УХВАЛА
 
14 травня 2025 року
м. Київ
 
справа № 725/2679/24
провадження № 61-15246св24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Крата В. І.,
 
учасники справи:
заявник - ОСОБА_1 ,
заінтересовані особи: Міністерство оборони України, Адміністрація Державної прикордонної служби України, ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Чернівецького апеляційного суду від 16 жовтня 2024 року,
ВСТАНОВИВ:
У березні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення юридичного факту, заінтересована особа - Міністерство оборони України.
Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 08 травня 2024 року до участі у справі як заінтересовану особу залучено Адміністрацію Державної прикордонної служби України.
Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 29 травня 2024 року до участі у справі як заінтересовану особу залучено ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 16 липня 2024 року заяву ОСОБА_1 задоволено.
Встановлено факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю із загиблим військовослужбовцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Постановою Чернівецького апеляційного суду від 16 жовтня 2024 року апеляційну скаргу Адміністрації Державної прикордонної служби України задоволено частково.
Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 16 липня 2024 року скасовано.
Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, Адміністрація Державної прикордонної служби України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту проживання однією сім`єю із загиблим військовослужбовцем залишено без розгляду.
У листопаді 2024 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить постанову суду апеляційної інстанції скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.
Ухвалою Верховного Суду від 26 листопада 2024 року відкрито касаційне провадження у справі № 725/2679/24 та витребувано справу із суду першої інстанції.
У грудні 2024 року від Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України надійшов відзив, який підписаний представником ОСОБА_3 .
У січні 2025 року матеріали справи № 725/2679/24 надійшли до Верховного Суду.
Колегія суддів вважає, що касаційне провадження у цій справі слід зупинити з огляду на таке.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 березня 2025 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 308/17634/23 за заявою ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2, заінтересована особа - ІНФОРМАЦІЯ_1, про встановлення факту перебування особи на утриманні.
Касаційний суд вказав, що вважає за необхідне відступити від наведеного загального висновку щодо застосування відповідних норм права, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21 (провадження № 11-150апп23), та зазначити, що:
«Ключовим питанням при вирішенні того, чи перебувала особа на утриманні загиблого (померлого) військовослужбовця, є те, чи має така особа саме як член його сім`ї право на пенсію у разі втрати годувальника. Після відмови у призначенні та виплати одноразової грошової допомоги встановлення в окремому провадженні у порядку цивільного судочинства того, що особа була утриманкою загиблого (померлого) військовослужбовця, означатиме встановлення її належності до членів його сім`ї та визнання права такої особи на отримання пенсії у разі втрати годувальника, навіть якщо цю пенсію їй держава не призначила. Проте загальний суд за правилами цивільного судочинства ні в окремому, ні у позовному провадженні не має таких повноважень.
Більше того, встановлення за правилами цивільного судочинства факту перебування особи як члена сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця на його утриманні може суперечити витягу з особової справи (послужного списку) цього військовослужбовця й облікової картки про склад його сім`ї, в яких він цю особу членом своєї сім`ї не вказував.
Розгляд справи в окремому провадженні за правилами цивільного судочинства неможливий за наявності спору про право, зокрема й про право на призначення й отримання одноразової грошової допомоги особою, яка стверджує, що перебувала на утриманні загиблого (померлого) військовослужбовця, та пенсії у разі втрати годувальника для неї.
Якщо особа отримала відмову у призначенні одноразової грошової допомоги чи пенсії у разі втрати годувальника, немає підстав стверджувати, що спір із повноважним органом держави, зокрема військового управління, у неї відсутній, і що фактично для збирання доказів і оскарження такого рішення в адміністративному суді вона може використовувати можливості цивільного судочинства. Те, що відповідний орган держави не може претендувати на отримання допомоги чи пенсії, не означає, що він у кожному випадку від імені держави висловлює згоду з призначенням таких соціальних виплат. Тому в особи може виникати спір із державою в особі такого суб`єкта владних повноважень щодо призначення та виплати вказаних допомоги і пенсії.
Чинне законодавство не дає підстав для висновку про те, що встановлення факту перебування на утриманні померлого (загиблого) військовослужбовця для цілей призначення та виплати одноразової грошової допомоги чи пенсії у разі втрати годувальника можливе на підставі рішення загального суду в окремому чи позовному провадженні в порядку цивільного судочинства.
Не можна ініціювати судове провадження у порядку цивільного судочинства з метою оцінки обставин (фактів), які становлять предмет доказування у провадженні в порядку адміністративного судочинства, чи з метою створення поза межами останнього передумов для визнання доказу в такому провадженні належним і допустимим.
Можливість встановлення певного юридичного факту у цивільному судочинстві передбачена для іншої мети, ніж вирішення спору, зокрема й адміністративного спору щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги, крім випадків, передбачених законом. Такий винятковий випадок передбачений статтею 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції Закону № 3515-IX від 09 грудня 2023 року лише щодо факту проживання однією сім`єю жінки (чоловіка) із загиблим (померлим) військовослужбовцем, які не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі.
Спір про право на одноразову грошову допомогу (її призначення та виплату) чи про право на отримання пенсії у разі втрати годувальника належить до юрисдикції адміністративного суду. Встановлення відповідного факту є необхідним та можливим під час розгляду справи в суді адміністративної юрисдикції у зв`язку з оскарженням рішення (дій/бездіяльності) суб`єкта владних повноважень про відмову у здійсненні такої виплати. У такому випадку факт перебування заявника на утриманні загиблого (померлого) військовослужбовця є підставою адміністративного позову, а не його предметом. Цей юридично значимий факт як одна з фактичних підстав позову належить до предмета доказування та підлягає встановленню під час вирішення публічно-правового спору в порядку адміністративного судочинства.
Таким чином, не можна розглядати у цивільному судочинстві заяви про встановлення фактів з метою призначення та виплати одноразової грошової допомоги за загиблого (померлого) військовослужбовця після відмови у її призначенні органом військового управління або за встановлення спору про право з державою в особі такого органу, крім випадків, передбачених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Разом з тим, не виключається вирішення питання про встановлення таких фактів у цивільному судочинстві в порядку позовного провадження за відсутності спору з органом військового управління, але за наявності інших заінтересованих осіб, які претендують на отримання одноразової грошової допомоги, та спору між ними щодо права на призначення й отримання цієї допомоги».
Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 23 квітня 2025 року справу № 308/17634/23 (провадження № 14-40цс25) прийнято до розгляду.
Правовідносини, з приводу яких виник спір у цій справі, є подібними до правовідносин, які є предметом розгляду в справі № 308/17634/23.
У пункті 10 частини першої статті 252 ЦПК України передбачено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі.
Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється в випадку, встановленому пунктом 10 частини цього Кодексу до закінчення перегляду в касаційному порядку.
Тому колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у цій справі.
Керуючись статтями 252, 253, 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Зупинити касаційне провадження у справі № 725/2679/24 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 308/17634/23 (провадження № 14-40цс25).
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                       І. О. Дундар
Є. В. Краснощоков
В. І. Крат