УХВАЛА
01 травня 2025 року 
м. Київ
справа № 676/3187/23
провадження № 61-3007ск25
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 
Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В., 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 09 квітня 2024 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 02 грудня 2024 рокуу цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Спецкомунтранс» про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувсядо суду з позовом доКП «Спецкомунтранс» про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області  від 09 квітня 2024 року, з урахуванням додаткового рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 вересня                       2024 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 02 грудня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 09 квітня 2024 року змінено шляхом викладення його мотивувальної частини в редакції цієї постанови.
05 березня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 09 квітня 2024 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 02 грудня 2024 року (повний текст якої складено 10 грудня 2024 року), ухвалити нове судове рішення про задоволення позову в повному обсязі.  
Касаційну скаргу подано з пропуском строку на касаційне оскарження.
ОСОБА_1 порушено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень з посиланням на те, що строк пропущений з поважних причин.
Ухвалою Верховного Суду від 21 березня 2025 року наведені заявником причини пропуску процесуального строку визнані неповажними, касаційну скаргу залишено без руху для усунення недоліків - наведення інших підстав пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень та надання доказів на їх підтвердження, а також запропоновано повідомити суд, коли постанову суду апеляційної інстанції отримав його представник Мєлєкєсцев О. І., зокрема у підсистемі «Електронний суд».
Водночас Верховним Судом зметою об`єктивного встановлення обставин та правильного вирішення питання щодо відкриття касаційного провадження було здійснено запит до Кам`янець-Подільському міськрайонному суду Хмельницької області стосовно інформації про направлення (вручення)  ОСОБА_1 та/або його представнику копії постанови Хмельницького апеляційного суду від 02 грудня 2024 року.
На усунення недоліків у квітні 2025 року заявник подав уточнену касаційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень з посиланням на те, що він не приймав участі в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції 02 грудня 2024 року, а оскаржувана постанова не була йому направлена. Стверджує, що лише 04 лютого 2025 року отримав копію оскаржуваної постанови, про що свідчить відмітка на обкладинці судової справи, на підтвердження чого надано її фотокопію. Також вказує, що матеріали справи не містять жодних підтверджень отримання ним оскаржуваного судового рішення, раніше ніж 04 лютого 2025 року. Зазначає, що 03 грудня 2024 року він розірвав договір про надання правової допомоги з адвокатом                          Мєлєкєсцевим О. І., відтоді з ним жодних контактів чи зв`язків не підтримував та станом на дату складання повного тексту постанови адвокат Мєлєкєсцев О. І. вже не був його представником. 
Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
Наведені  ОСОБА_1 причини пропуску процесуального строку на касаційне оскарженнярішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 09 квітня 2024 року та постанови Хмельницького апеляційного суду від 02 грудня 2024 року не дають підстав для визнання їх поважними з огляду на таке.
Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень повний текст постановиХмельницького апеляційного суду від 02 грудня 2024 року складено 10 грудня 2024 року, а забезпечено надання загального доступу 12 грудня 2024 року.
У протоколі судового засідання Хмельницького апеляційного суду від 02 грудня 2024 року зазначено, що участь у судовому засіданні брав представник позивача Мєлєкєсцев О. І., а отже позивач вважається таким, що був обізнаний про ухвалення судом апеляційної інстанції судового рішення. 
Крім того, на виконання ухвали Верховного Суду від 21 березня 2025 рокуКам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області надіслав на електрону адресу Верховного Суду лист від 01 квітня 2025 року з додатками, відповідно до яких слідує, що копія постанови Хмельницького апеляційного суду від 02 грудня 2024 року була направлена  ОСОБА_1 11 грудня 2024 року, на підтвердження зазначеного надано копію супровідного листа суду апеляційної інстанції від 10 грудня 2024 року про направлення ОСОБА_1 копії постанови суду апеляційної інстанції, копію конверта та копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення з трек-номером 0610215123475.
Також зазначені обставини підтверджуються інформацією з сайту акціонерного товариства «Укрпошта» 
Крім того, копію постанови суду апеляційної інстанції надіслано та доставлено                 10 грудня 2024 рокудо електронного кабінету у підсистемі «Електронний суд» адвокату Мєлєкєсцеву О. І. Це підтверджується довідкою про доставку електронного документу.
Якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що її вручено й особі, яку він представляє (частина сьома статті 272 ЦПК України).
Частиною четвертою статті 64 ЦПК України передбачено, що про припинення представництва або обмеження повноважень представника за довіреністю має бути повідомлено суд шляхом подання письмової заяви.
Враховуючи, що ОСОБА_1. був обізнаний про здійснення апеляційного провадження, яке ним же ініційовано, його представник приймав участь у розгляді справи та отримав копію судового рішення 10 грудня 2014 року, про припинення представництва адвоката Мєлєкєсцева О. І. позивач не повідомив суд, разом з тим апеляційний суд 11 грудня 2014 року надіслав позивачу на адресу, вказану ним у всіх процесуальних документах, копію оскарженої постанови, суд касаційної інстанції визнає наведені заявником підстави для поновлення строку на касаційне оскарження неповажними. 
ОСОБА_1  не наведено обґрунтованих, незалежних від нього, реальних причин пропуску строку звернення з касаційною скаргою на оскаржувані судові рішення, не доведено наявності об`єктивних перешкод для звернення з касаційною скаргою у межах строку на касаційне оскарження.
Статтею 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Сторона, яка бере участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.
Разом з тим, право суду на поновлення строку не є безмежним.
У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд.
Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу чи цивільного обороту.
З практики Європейського Суду з прав людини випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.
Поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення без доведення заявником поважності причин пропуску процесуального не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін спору та правову визначеність у цивільних правовідносинах. Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження остаточного судового рішення є порушенням принципу правової визначеності.
У параграфі 41 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не є необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Подібні висновки викладені Європейським судом з прав людини у рішеннях від 09 листопада 2004 року у справі «Науменко проти України», від 18 січня 2005 року у справі «Полтораченко проти України» та від 08 листопада 2005 року у справі «Тімотієвич проти України».
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними.
Оскільки наведені  ОСОБА_1  у клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень підстави для поновлення цього строку є неповажними, у відкритті касаційного провадження належить відмовити. 
Керуючись частинами першою, другою, шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 09 квітня 2024 року та постанови Хмельницького апеляційного суду від 02 грудня 2024 року відмовити.
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 09 квітня 2024 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 02 грудня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Спецкомунтранс» про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали надіслати особі, яка подала касаційну скаргу. 
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                            Є. В. Синельников
 
                                                                                                   О. М. Осіян
 
                                                                                                   В. В. Шипович